ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9114/24                                                 Суддя першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 березня 2025 року                                                                                м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          Штульман І.В.,
суддів                    Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - Пенітенціарна академія України, про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:
У червні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін`юст України), третя особа - Пенітенціарна академія України (далі - третя особа, Академія), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 08 лютого 2024 року №53 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства юстиції України (далі - Комісія) повторно розглянути матеріали про визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій (далі - УБД).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року позов задоволено повністю:
- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства юстиції України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08 лютого 2024 року № 53;
- зобов`язано Міністерство юстиції України в особі Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, що Комісія на виконання своїх повноважень вчиняла дії, спрямовані на повне та всебічне вивчення документів, заслуховування пояснень осіб, стосовно яких вони подані, показань свідків. Відтак, за висновками суду першої інстанції, невідповідність рішення суб`єкта владних повноважень критеріям обґрунтованості є безумовною підставою для визнання його протиправним та скасування.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове про відмову у позові. 
Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що серед наданих Академією Державної пенітенціарної служби України (далі - Академія ДПтС) документів містився витяг з журналу бойових дій, який вівся Академією ДПтС всупереч вимог чинного законодавства, оскільки остання не належить до підрозділу військової частини, а відтак такий документ не може бути підставою для надання особам начальницького складу статусу учасника бойових дій. Наголошує, що судом першої інстанції не було враховано, що документального підтвердження фактів особистої участі осіб начальницького складу Академії ДПтС у виконанні бойових завдань матеріали справи не містять, оскільки відповідно до архівної довідки Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 27 жовтня 2023 року №179/1/8542 відсутні поіменні списки осіб, які виконували завдання в смузі відповідальності. Підкреслює також на неможливості виконання рішення суду у цій справі з огляду на те, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі - Порядок №413), у редакції від 12 липня 2024 року передбачає повторний розгляду Комісією документів виключно у випадку їх повторного подання особою з урахуванням нових нормативних вимог.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 04 листопада 2024 року.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Щодо заявленого представником Мін`юсту України клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі апелянта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно частини другої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні, а відтак приходить до висновку про необхідність розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 26 березня 2025 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач проходить службу в Пенітенціарній академії України (перейменована з Академії Державної пенітенціарної служби) та є офіцером Державної кримінально-виконавчої служби України.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року №47 (по стройовій частині) капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 з 24 лютого 2022 року був зарахований до сил та засобів оборони міста Чернігова; на продовольче забезпечення зарахований при військовій частині НОМЕР_2 з 24 лютого 2022 року (а.с.31).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року №86 ОСОБА_1 було виключено з сил та засобів оборони міста Чернігова з 04 квітня 2022 року (а.с.32).
Згідно наказу командувача оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 19 квітня 2022 року №43 позивач з 04 квітня 2022 року прибув до складу сил та засобів Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які залучаються та беруть безпосередню участь в оборонній операції для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території України, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с.33).
Відповідно до копії довідки Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08 листопада 2022 року № 558/д/ОУВЧ ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, м. Чернігові.
Підставою для видачі вказаної довідки визначені наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року №47, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року №86, наказ командувача Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19 квітня 2022 року №43 (а.с.30).
Матеріали справи свідчать, що 08 лютого 2024 року Комісією було розглянуто матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій особам начальницького складу Академії Державної пенітенціарної служби, зокрема, і позивачу ОСОБА_1 , за результатами розгляду яких прийнято рішення №53, яким відмовлено позивачу у наданні статусу УБД. Нормативною підставою для відмови слугувало посилання на абзаци другий та третій пункту 11 Положення про комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 грудня 2023 року №4324/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2023 року за №2201/41257 (далі - Положення №4324/5) (а.с.22).
Враховуючи встановлені вище обставини, виходячи з системного аналізу приписів статтей 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон), Порядку №413 у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а також Положення №4324/5, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на необґрунтованість прийнятого Комісією спірного у цій справі рішення.
З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває й станом на сьогодні.
Відповідно до статті 5 Закону учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону визначено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Відповідно до абзацу другого пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Абзацом десятим пункту 4 Порядку №413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України - для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв.
Відповідно до абзацу другого пункту 5 Порядку №413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.
Абзацом п`ятим пункту 6 Порядку №413 передбачено, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк з дня участі у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання поранення, контузії, каліцтва зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6 та документи, передбачені абзацом десятим або одинадцятим пункту 4 цього Порядку для таких осіб, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.
Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання (абзац шостий пункту 6 Порядку №413).
Пунктом 2 Положення №4324/5 передбачено, що основними завданнями комісії є прийняття рішення про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, звільненим зі служби, які набули право на отримання статусу учасника бойових дій під час проходження служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Відповідно до абзаців другого і третього пункту 11 Положення №4324/5 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі: відсутності підстав, які підтверджуються документами, для надання особам, зазначеним у пункті 2 цього Положення, статусу учасника бойових дій; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій.
Отже, оцінка Комісією документів має істотне значення для прийняття рішення по суті порушеного питання, а перелік документів, визначений Порядком №413, допускає альтернативність і не вимагає виключно їхньої сукупності.
Матеріали справи свідчать, що позивач у період з 24 лютого 2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Чернігівській області, місті Чернігові, що підтверджується відповідною довідкою Оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 08 листопада 2022 року №558/д/ОУВЧ. Підставою для видачі довідки слугували наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24 лютого 2022 року №47, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року №86, наказ командувача Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19 квітня 2022 року №43.
Крім того, Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » листом від 10 лютого 2023 року №502/16/122, на лист голови Комісії від 30 січня 2023 року №10733/14.8/-23, повідомило про те, що Оперативне угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 08 листопада 2022 року видало персональні довідки співробітникам Академії Держаної пенітенціарної служби про їх участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, чим підтвердило факт безпосередньої участі кожної особи в обороні України. Вищезазначені довідки встановленого зразка, як зазначено у листі від 10 лютого 2023 року №502/16/122, і є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (а.с.81-82).
Більше того, згідно з витягами з наказів Академії ДПтС, долученими апелянтом до матеріалів справи, капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 05 листопада 2022 року залучався до виконання бойових завдань з оборони міста Чернігова шляхом несення служби на блок-постах, охорони і оборони центрального корпусу Академії ДПтС, центрів зв`язку, навчальних корпусів, мостів, гуртожитків, спеціальної комендатури, спостереження з метою виявлення понтонних переправ і диверсійно-розвідувальних груп.
Водночас, як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, висновок Комісії про ненадання документального підтвердження фактів особистої участі осіб начальницького складу Академії ДПтС у складі військової частини у виконанні бойових завдань ґрунтується на тому, що військовою частиною НОМЕР_1 не було надано витяги з журналів бойових дій, у Галузевого державного архіву Міністерства оборони України відсутні поіменні списки військовослужбовців особового складу, а Академія ДПтС не уповноважена вести журнал бойових дій.
Однак, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає, що довідка від 08 листопада 2022 року №558/д/ОУВЧ та накази, на підставі яких вона видана, є чинними, на час розгляду справи не скасовані, видані державними органами та в розумінні положень Порядку №413 у поєднанні з витягами з наказів Академії ДПтС містять достатні докази про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області, місті Чернігові.
Крім того, слід наголосити, що форма довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджена як Додаток 6 до Порядку №413.
За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав. Тож, якщо військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів, що у Комісії були зауваження до поданих документів та обґрунтовані підстави неврахування наданих на розгляд Комісії документів.
Твердження відповідача про те, що журнал бойових дій вівся Академією ДПтС всупереч вимог чинного законодавства, оскільки остання не належить до підрозділу військової частини, а відтак такий документ не може бути підставою для надання особам начальницького складу статусу учасника бойових дій, колегія суддів оцінює критично, оскільки ведення журналу бойових дій Академією Державної пенітенціарної служби передбачено наказом Академії ДПтС від 24 лютого 2022 року №89/ОД (а.с.80), а у спірному випадку Академія ДПтС діяла як структурний підрозділ сил та засобів оборони міста Чернігова, що в силу положень Інструкції з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 жовтня 2010 року №363, надавало їй право вести такий журнал. 
Посилання апелянта на лист військової частини НОМЕР_1 від 11 січня 2023 року №502/16/22, яким повідомлено про неможливість надання витягів з підсумкових бойових донесень або витягів із бойових розпоряджень, у зв`язку з передачею вказаних документів до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, яким надано гриф обмеження доступу «Таємно», й на архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 22 вересня 2023 року №330/14.7/11-23/дск, в якій зазначено, що «угрупування виконували завдання в смузі відповідальності. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні», не можуть вважатися обґрунтованою підставою для відмови у задоволені позовних вимог з огляду на наступне.
Абзацом шостим пункту 6 Порядку №413 встановлено, що комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Пунктом 9 Положення №4325/5 також передбачено, що комісія: розглядає в місячний строк подані керівниками Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, міжрегіональних управлінь з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, державних установ «Центр пробації» та «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» (далі - органи і установи) або особою самостійно документи, передбачені пунктом 10 цього Положення; заслуховує пояснення осіб, стосовно яких подані документи, свідків та представників органів державної влади, інших установ та організацій.
Отже, саме на Комісію покладено обов`язок з вивчення документів, заслуховування пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та прийняття рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, а за відсутністю підстав повернення їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Надсилання листів до військової частини НОМЕР_1 та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не є достатнім та належним виконанням Комісією своїх повноважень для встановлення обставин, що потребують підтвердження.
Окрім наведеного, суд апеляційної інстанції наголошує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 01 липня 2003 року у справі «Suominen v. Finland»; заява №37801/97).
Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура прийняття відповідного рішення.
Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи/пояснення/документи взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувалася Комісія, коли досліджувала документи під час засідання, тобто встановити мотиви ухваленого рішення. Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про відмову у наданні особі статусу учасника бойових дій, з огляду на наслідки, які це потягне.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача не відповідає вимогам та принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, позаяк прийняте суб`єктом владних повноважень необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття; недобросовісно, що порушує права та законні інтереси позивача, тому є протиправним та підлягає скасуванню.
За встановлених обставин колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 08 лютого 2024 року №53 про відмову у наданні статусу учасника бойових дій позивачу та, з метою відновлення прав позивача, зобов`язати Мін`юст України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 про надання статусу УБД.
Щодо посилання апелянта у додаткових пояснення у справі від 25 листопада 2024 року на висновки Шостого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 06 листопада 2024 року у справі №620/4823/24, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -  

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року у справі №620/9114/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач                                                                      І.В. Штульман 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

                                                                                                    Ю.К. Черпак