ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року	Львів	Справа № 140/11739/24 пров. № А/857/5271/25	

   Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року (суддя Ксензюк А.Я., м. Луцьк), -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області (далі – ГУПФ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі – Головне управління) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16933 грн; 
зобов`язати ГУПФ сформувати та подати до Головного управління подання про повернення суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16933 грн.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі вказує, що за відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладається саме на державу. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що поданий позивачем до ГУПФ пакет документів був недостатнім (некомплектним) для прийняття позитивного рішення про повернення позивачу сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, та в повному обсязі не підтверджував набуття позивачем житла вперше, тому відповідачем правомірно не вжито заходів щодо повернення помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу. Позивачем не доведено дотримання процедури, визначеної «Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740    (далі - Порядок № 1740), ані на стадії укладення договору купівлі-продажу квартири, ані на стадії звернення до пенсійного органу про повернення помилково сплаченого збору.
Такі висновки суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 06.06.2024 позивач придбав об`єкт житлової нерухомості - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, та зареєстрованого в реєстрі за №1282 (далі – Договір).
При укладенні Договору позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 16933 грн, згідно з квитанцією від 06.06.2024 №3.
10.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування (далі – збір) з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16933 грн.
Відповідач листом від 01.08.2024 №0300-0603-8/45966 відмовив позивачу щодо повернення сплаченого збору у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів, передбачених Порядком №1740, що підтверджують придбання майна вперше, а саме: в заяві відсутня інформація про те, що позивач не набував права власності на житло раніше (в т.ч. не приватизовували, не успадковували, не одержували у дар, не купували, зокрема як частку в спільному майні подружжя), не надано відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно     (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, відсутня інформація про усі місця проживання та не надано довідок з усіх місць проживання (після 1992 року) про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.
Далі, позивач повторно звернувся із заявою (далі – Заява) про повернення сплаченого збору, додавши необхідні документи.
05.09.2024 ГУПФ листом №0300-0603-8/52526  (далі – Лист) повторно відмовив позивачу щодо повернення сплаченого збору у зв`язку з неподанням повної інформації про всі місця проживання (після 1992 року) з довідками про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).
Відповідно до пункту 9 статті 1 даного Закону, платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.
Пунктом 8 частини першої статті 2 цього ж Закону передбачено, що об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом №400/97-ВР врегульовані у Порядку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок №1740).
Так, згідно з пунктом 15-1 Порядку №1740, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Відповідно до пункту 15-2 Порядку №1740 (в редакції у редакції Постанови Кабінету Міністрів України №866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарської операції» від 23.09.2020, яка набрала чинності 26.09.2020) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Отже, із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Таким чином, починаючи з 26.09.2020 шляхом внесення змін до Порядку №1740, держава створила дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше (та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого житла), може не сплачувати збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу такого житла.
При цьому, якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то така особа вправі скористатися таким самим порядком вже після посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу житла, подавши територіальному органу ПФУ визначені підпунктами «в» і «г» пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що з 26.09.2020 визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.
Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі №280/9714/20.
Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що підтвердженням придбання житла вперше, згідно підпункту б пункту 15-2 Порядку №1740 є:
1) заява фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
2) відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;
3) дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду.
Як видно з матеріалів справи, позивачем до позову додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідку від 27.11.2020 №1181, видану Ветлівським старостинським округом, де зазначені відомості про реєстрацію за період з 25.12.1972 по 02.02.1999, а також наступні довідки про невикористання житлових чеків для приватизації: від 20.10.2020 №105.22-07/457 за період з 07.11.2003 по 08.10.2020, від 27.11.2020 №11/03-484-965 станом на 27.11.2020, від 26.11.2020 №64 за період з 03.01.2001 по 28.02.2003, від 27.11.2020 №02/118/185 за період 09.02.1999 по 25.12.2000, від 26.11.2020 №02/079/66 за період з 25.12.1972 по 02.02.1999. Такий пакет документів був поданий позивачем при поданні Заяви до пенсійного органу.
Проте, відповідач Листом зазначив про необхідність надання повної інформації про всі місця проживання (після 1992 року) з довідками про не використання житлових чеків, однак не зазначив конкретних періодів, за які позивачем не надано такої інформації.
Апеляційний суд зазначає, що дослідження пакету документів, які додані позивачем  пенсійному органу до Заяви свідчить, що ним надана необхідна і достатня інформація пенсійному органу для прийняття рішення щодо вирішення порушеного позивачем питання.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій ГУПФ про відмову підготувати та направити подання до органів казначейської служби для повернення позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна у розмірі 16933 грн та зобов`язання відповідача підготувати на направити подання до Головного управління про повернення позивачу помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна у розмірі 16933 грн.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16933 гривень. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області подання про повернення суми сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16933 гривень.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич