Справа № 939/2729/24                                                                  Головуючий в суді І інстанції - Герасименко М.М.
Провадження № 33/824/1140/2025                                             Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 березня 2025 року                                                                                                        м. Київ
 
Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Полянської С.В. на постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року,  
 
в с т а н о в и в:
Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , на яку постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.  
На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднано невідбуту частину стягнення відповідно до постанови Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 7 (сім) місяців і 14 (чотирнадцять) днів, без оплатного вилучення транспортного засобу.
ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 14 жовтня 2024 року, о 17 годині 15 хвилин, у с. Микуличі Бучанського району Київської області по вул. Миру, повторно протягом року керувала автомобілем «Audi Q5», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки у встановленому порядку з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820», результат огляду 0,54 %, чим порушила п. 2.9 Правил дорожнього руху.

У апеляційній скарзі захисника вказано, що постанова судді є незаконною,  прийнятою з порушенням норм матеріального, процесуального права та грубим порушенням  прав людини гарантованих Конституцією та Конвенцією. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала,  що при складанні протоколу  ОСОБА_1 не було роз`яснено її права та не було повідомлено про те, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута в строки, передбачені ст.277 КУпАП, однак працівником поліції протиправно була зроблена відмітка про це впротоколі. Також зазначила, що ОСОБА_1 не доставлялась до медичного закладу для проходження огляду, хоча була незгодна з результатами проведеного огляду на місці зупинки, а тому нею не порушено вимоги п.2.9 а ПДР. Вказала на те, що протокол про адміністративне правопорушення був згенерований, оскільки не являє собою комплекту з двох аркушів паперу розміром 297х210 мм (+/-0,5 мм), масою 80 г/м-2 і не складається з протоколу та копії, сам протокол і копія не надруковані на самокопіювальному папері, та для захисту бланка не використані малі елементи захисту як мікрошрифт на постанові і копії бланка та нерегулярна комп`ютерна фонова сітка. Вважає, що поліцейський своїми протиправними діями заповнив офіційний бланк Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вніс туди неправдиві відомості, чим грубо порушив п.7 Порядку затвердженого КМУ №1103. Зазначила про те, що ОСОБА_1 звертала увагу суду першої інстанції на те, що бланк Направлення, який знаходиться в матеріалах справи заповнений до моменту зупинки транспортного засобу, що робить такий огляд недійсним, а правопорушення надуманим, протиправним та таким, що спростовується матеріалами справи. На думку захисника, суд повинен був прийти висновку про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення прокурору або органу досудового розслідування з огляду на положення ст.278 КУпАП. Вважає, що суд першої інстанції позбавив ОСОБА_1 права на справедливий та незалежний розгляд справи незалежним та справедливим судом, оскільки в матеріалах справи є документи та відеозапис, що є неналежними доказами винуватості особи та згідно з приписами ст.63 Конституції України доказами невинуватості особи. Крім того, вказала що в мотивувальній частині постанови суд першої інстанції допустив порушення, на думку захисника, суд першої інстанції за власним судженням визначив, що порушенням ПДР є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підпадає під дію одного з підпунктів п.2.9 ПДР, але не встановив, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості або матеріали, що свідчать про порушення ПДР, при цьому суд самостійно відшукав факт такого порушення, що напряму заборонено законом та не звернув увагу на відсутність доказів на доведення порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, як і не звернув увагу на спростування доказів один одним, їх неналежність та недопустимість. Вказала також на те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини особи. Крім того, зазначила, що інформація, яка міститься в направленні, не узгоджується з відеозаписом наявним в матеріалах справи, оскільки в направленні вказано що 14.10.2024 року о 17 год. 15 хв. ОСОБА_1 направляють на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, але на відео в 17 год. 26 хв. працівник поліції ОСОБА_2 тільки виходить з поліцейського транспортного засобу, що ставить під сумнів законність дій працівників поліції. Вказала, що наявність направлення в матеріалах справи свідчить лише про направлення, а не доставлення до закладу охорони здоров'я для проходження медичного огляду. Разом з тим, зазначила що акт не відповідає формі акту огляду на стан сп`яніння, що міститься в додатку Інструкції № 1452/735, а також не має номеру, дати, часу його складання, а другий примірник акту ОСОБА_1 не надавався. Також вказала що з матеріалів справи вбачається, що Акт огляду був складений після складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення, що не дає підстави вважати що ОСОБА_1 була в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначила також про те, що огляд був проведений за допомогою приладу, який не відповідає вимогам п.7 р.2 Інструкції від 09.11.2015 №1452/735, згідно якого такий засіб повинен вимірювати кількість алкоголю в крові, але згідно інформації з офіційного сайту компанії Drager дія цього алкотестера заснована на виявленні та визначенні концентрації молекул етилового спирту у видихуваному повітрі. Разом з тим, вказала що суд не може самостійно перебирати на себе функції сторони обвинувачення і відшукувати докази вини, що винуватість особи має доводитись саме в суді, а також не може самостійно змінювати суть обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення. За таких обставин, просила оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:
захисникаПолянської С.В., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
    Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1  у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1  до відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП із накладенням на неї стягнення за цією статтею.
 Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1  порушила вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При цьому постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням стягнення, а вказане правопорушення вона вчинила повторно протягом року.
  Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 30 та 33 КУпАП. З вказаним видом та розміром адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.
Доводи апеляційної скарги захисника в частині не роз`яснення прав  ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з відеозапису, що міститься в матеріалах справи вбачається,  що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 її права, що передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП України, що підтверджується також її підписом в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому,  ОСОБА_1 при складанні протоколу жодних зауважень не висловлювала.
Доводи апеляційної скарги що стосуються форми протоколу про адміністративне правопорушення не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах законодавства. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 14.10.2025 р. серії ЕПР1 №150623, він  містить дату, час, місце його складання, виклад фактичних обставин вчиненого адміністративного правопорушення, зазначення статті та частини статті, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності. Відтак, вказаний протокол є належним та допустимим, таким, що оформлений відповідно до вимог законодавства. 
Щодо доводів апеляційної скарги в частині незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного на місці зупинки та її недоставлення працівниками поліції до закладу охорони здоров'я для проведення медичного огляду, то вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у зв`язку з виявленням в неї таких ознак алкогольного сп`яніння як різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, на що вона погодилась. Результат такого огляду показав 0,54% проміле алкоголю, на що ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції, що вживала пиво зранку, з результатами огляду згодна. Працівники поліції також запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що остання відповіла відмовою, у зв`язку з тим що з нею в авто перебуває її дитина. Крім того, ОСОБА_1 також підтвердила свою згоду з результатами огляду на місці зупинки своїм підписом в акті огляду на стан сп`яніння.
Таким чином дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.
Посилання захисника на те, що направлення на огляд складене працівниками поліції до зупинки транспортного засобу також є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, який містить всі обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , обставини проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки  та обставини складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд звертає увагу на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Посилання захисника на незастосування судом положень ст. 278 КУпАП та не направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення прокурору або органу досудового розслідування є безпідставним, оскільки за змістом вказаної норми закону матеріали передаються прокурору або органу досудового розслідування в тому випадку, якщо при розгляді справи суд прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення. Разом з тим, оскільки в діях ОСОБА_1 , яка повторно протягом року  керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відсутні ознаки кримінального правопорушення, у суду були відсутні підстави для направлення матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.
Також є безпідставними доводи захисника про те, що судом на власний розсуд було відредаговано протокол про адміністративне правопорушення, оскільки здійснено посилання на підпункт пункту 2.9 Правил дорожнього руху, порушення якого було допущено ОСОБА_1 .
Так, зі змісту п.2.9 Правил дорожнього руху вбачається, що саме підпунктом «а» п. 2.9 ПДР передбачено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані, у тому числі, алкогольного сп`яніння. Порушення вимог інших підпунктів пункту 2.9 ПДР у вину ОСОБА_1 поставлено не було.
Також суд вважає безпідставними доводи захисника про незаконність дій поліцейських щодо проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з тих підстав, що відомості за вказаним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Внесення відомостей до ЄРДР є підставою для проведення відповідної перевірки, однак не свідчить про незаконність дій працівників поліції. 
Таким чином, огляд  ОСОБА_1 було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, за результатами такого огляду було встановлено, що остання перебувала у стані алкогольного сп`яніння  на момент керування нею транспортним засобом. Також матеріалами справи доведено факт того, що вказане правопорушення було вчинено ОСОБА_1 повторно протягом року.
            З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1   у його вчиненні.
Порушень процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.
 
Наведене у своїй сукупності вказує на те, що справа про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року щодо  ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника Полянської С.В.  без задоволення.   
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Полянської С.В. залишити без задоволення. 
Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2024 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О.П. Свінціцька