ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4472/25 Справа № 174/1403/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       27 травня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою,
- за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», 
на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року, - 
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ 
13.11.2024 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою, в якому позивач просив: 
визнати спадщину померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою,
стягнути з Вільногірської міської ради Дніпропетровської області суму боргу за кредитним договором № 211221-010 від21.12.2021 року шляхом звернення стягнення на спадкове майно у розмірі 42 883, 40 грн. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про визнання спадщини відумерлою відмовлено.
       
       КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
24.02.2025 рокувід Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс»надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. 
       В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що між відкриттям спадщини та зверненням позивача до суду минуло понад два роки.
А ч.1 ст.1277 ЦК України передбачає, що неприйняття спадщини у встановлений строк є підставою для визнання її відумерлою. 

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено на безпідставність вимог апеляційної скарги.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.180-182), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

       ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
       Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:
21.12.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання кредиту № 211221-010, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно умов договору він отримав кредит в сумі 40 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язався повернути кредит та оплатити проценти за користування кредитом (а.с.10-12), крім того ОСОБА_1 підписав графіки платежів за договором (а.с.12 зворот -13, 13 зворот-14) та паспорт споживчого кредиту (а.с.14 зворот-15). До матеріалів справи додано Публічну пропозицію (оферту) ТОВ «Кредитсервіс» укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» (а.с.16-21).
Відповідно до копії довідки про укладення договору від 05.01.2023, акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) з ТОВ «Кредитсервіс» здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (а.с.22).
Розмір заборгованості ОСОБА_1 , підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором № 211221-010 від 21.12.2021 та розрахунком заборгованості, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 становить 42 883,40 грн, з яких: 39 447,43 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 435,97 грн – заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом (а.с.23,24).
Факт перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів згідно договору № 211221-010 від 21.12.2021, з вирахуванням комісії 2 360,00 грн, в сумі 37 640,00 грн, підтверджується копією платіжного доручення № 2825 від 21.12.2021 ТОВ «Кредитсервіс» (а.с.25).
Факт смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.26)
Позивачем до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області направлялась претензія-вимога за вих.№2023/336 від 24.05.2023, про обов`язок спадкоємців ОСОБА_1 , здійснити погашення заборгованості за його останнім місцем проживання АДРЕСА_1 (а.с.29).
На зазначену претензію-вимогу, завідуюча Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_2 , 14.06.2023 повідомила, що до майна ОСОБА_1 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена спадкова справа № 34/2022, при зверненні до нотаріальної контори спадкоємців, вони будуть повідомлені про зміст претензії (а.с.30) та 14.12.2023 на запит кредитора на надання інформації (а.с.31-32), надала інформацію про те, що станом на 14.12.2023 змін по спадковій справі № 34/2022 до майна ОСОБА_1 немає (а.с.33).
На запит представника ТОВ «Кредитсервіс» від 15.02.2024 про зареєстрованих за адресою померлого ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с.34), виконавчий комітет Відльногірської міської ради Дніпропетровської області надав відповідь, що за зазначеною адресою станом на 22.02.2022 зареєстрованих немає (а.с.35,36).
Крім того, у відповідь на запит кредитора на надання інформації від 13.06.2024, (а.с.37-38) завідуюча Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Канюга О.В., 27.06.2024 надала інформацію про те, що станом на 27.06.2024 змін по спадковій справі № 34/2022 до майна померлого ОСОБА_1 немає (а.с.39).
На виконання ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024, Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надав інформацію про те, що померлий ОСОБА_1 у шлюбі не перебував та дітей немає. У матері померлого ОСОБА_1 , крім нього є троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначені особи мають дітей, тобто племінників померлого ОСОБА_1 (а.с.152,154).
Із витребуваної на ухвалу суду копії спадкової справи  № 34/2022, заведеної після смерті ОСОБА_1 , вбачається, що ТОВ «Кредитсервіс» зверталось до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з претензією кредитора від 24.05.2023 за вих. № 2023/336, про обов`язок спадкоємців ОСОБА_1 здійснити погашення заборгованості за його останнім місцем проживання АДРЕСА_1 . Заяв про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять (а.с.119-151).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 

За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі
№ 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) вказано, що:
"спадщина набуває статусу відумерлої саме після набуття чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається у територіальної громади з моменту реєстрації цього права за громадою. При цьому слід зауважити, що якщо спадкоємці повинні заявити про прийняття спадщини у строк шість місяців із часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України), то територіальна громада зобов`язана подати заяву про визнання спадщини відумерлою лише після спливу одного року із часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).
… орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовами в порядку позовного провадження на захист свого інтересу.
Разом з тим законодавство не містить положень про можливість територіальної громади отримати відчужене майно в натурі та/або способи захисту інтересів територіальної громади у випадку, якщо спадщина була незаконно передана особі-спадкоємцю, зокрема, на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване, та у випадку, коли спадщина такою особою була вже відчужена іншій особі, що позбавило територіальну громаду отримати майно у свою власність як відумерле в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.
Проаналізувавши зміст законодавчих норм у системі з установленими судами правовідносинами, Велика Палата вважає, що у цій справі підлягає застосуванню аналогія закону, що регулює подібні правовідносини, зокрема положення статті 1280 ЦК України, виходячи з таких міркувань. Інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. За таких обставин слід дійти висновку, що такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. На користь цього висновку свідчить також розміщення норм права про можливість визнання спадщини відумерлою саме у книзі шостій ЦК України "Спадкове право". Відтак захист інтересу територіальної громади щодо відумерлого майна повинен регулюватись та здійснюватися таким самим способом, виходячи з тих самих принципів, як і можливість захистити своє право спадкоємцем, який своєчасно спадщину не прийняв, вона була визнана відумерлою та продана іншій особі. Як зазначалось, стаття 1280 ЦК України передбачає, що якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі ж продажу такого майна спадкоємець має право на грошову компенсацію. Аналіз змісту зазначеної норми свідчить про те, що право на отримання спадкового майна в натурі виникає у спадкоємця лише якщо майно, що було визнане відумерлою спадщиною, збереглося і не було відчужене територіальною громадою. Якщо ж воно було відчужене іншій особі за договором або не збереглося, то спадкоємець має право лише на компенсацію його вартості у грошовому еквіваленті. А відтак, застосовуючи аналогію закону й територіальна громада в разі відчуження спадкового майна особою, яка не є спадкоємцем, або незбереження цього майна, на користь добросовісного набувача, має право на отримання лише грошової компенсації. Велика Палата Верховного Суду вважає, що закон передбачає саме такий спосіб захисту порушеного інтересу територіальної громади та спосіб відновлення її інтересу на спадкове майно за відсутності спадкоємців (стаття 16 ЦК України) та у разі продажу спадкового майна іншій особі, якщо остання є добросовісним набувачем.
У цій справі суди встановили, що позивач не є власником або законним користувачем спірного майна, яке незаконно вибуло з його володіння, а тому у нього немає підстав для витребування майна на свою користь як неволодіючого власника або користувача".

Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року, справа № 760/3709/18, провадження № 61-11880св20 зазначив, що при визнанні спадщини відумерлою, необхідно визначати, на яке саме майно переходить право власності територіальної громади. Суд у рішенні про визнання спадщини відумерлою має конкретно перелічити, яке саме майно переходить у комунальну власність. 

У справі, що переглядається позивач звернувся з позовом, в якому просив визнати спадщину померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою, але не зазначив, з якого майна ця спадщина складається.

Судом першої інстанції була витребувана копія спадкової справи № 34/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 (а.с.118-151), але матеріали спадкової справи не містять даних про те, що після смерті ОСОБА_1 залишилась будь-яка спадкова маса. 

Таким чином, майна, яке може перейти у комунальну власність при визнанні спадщини померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою, не існує.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

       При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

       Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
       ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
       Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

        Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» залишити без задоволення.
       Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 23 січня 2025 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

               
       Судді: