ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2025 року           справа №200/6464/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 200/6464/24 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                                  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі – відповідач 1), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 10.07.2024 року № 056950001396 про відмову в призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити з 01.07.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням періодів роботи: з 19.10.1987 по 22.04.1993 - до пільгового стажу за Списком № 1, з 08.12.1983 по 13.06.1984, з 26.05.1986 по 09.06.1986, з 22.04.1993 по 01.01.1999 - до страхового стажу.
Ухвалою суду від 11.10.2024 року залучено до участі в адміністративній справі № 200/6464/24, як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року  позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 10.07.2024 № 056950001396 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 08.12.1983 по 12.06.1984, з 27.05.1986 по 09.06.1986 та з 22.04.1993 по 31.12.1998, до пільгового стажу - період роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з 01.07.2024 року; в решті позовних вимог - відмовлено.
Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. 
Апелянт зазначив, що відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового та пільгового стажу, враховуючи мотиви спірного рішення відповідача 2 про відмову в призначенні пенсії.
Рішення відповідача 2 від 10.07.2024 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах прийнято обгрунтовано, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи, що визначений п.1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
01.07.2024 року звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 10.07.2024 № 056950001396 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 7).
Спірне рішення обґрунтовано наступним.
Страховий стаж становить – 31 рік 0 місяців 14 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі «Рассвет» з 08.12.1983 по 09.06.1986 та з 03.04.1993 по 21.02.2000, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колективному господарстві. Пільговий стаж згідно довідки від 24.06.2024 № 05-1120/489 визначити неможливо, оскільки період роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993 відсутній у записах трудової книжки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.
До набрання чинності Законом № 1058-IV порядок обчислення страхового стажу для призначення пенсій було врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
За п. «а» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
За ст. 62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Про пріоритетність трудової книжки як документу, що підтверджує стаж роботи йдеться й у Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).
Лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Трудова книжка вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи працівника.
Цей висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16.
01.07.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах,
Рішенням відповідача 2 від 10.07.2024 № 056950001396 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі «Рассвет» з 08.12.1983 по 09.06.1986 та з 03.04.1993 по 21.02.2000, оскільки відсутні довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колективному господарстві. Пільговий стаж згідно довідки від 24.06.2024 № 05-1120/489 визначити неможливо, оскільки період роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993 відсутній у записах трудової книжки.
Щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи в колгоспі «Рассвет» з 08.12.1983 по 09.06.1986 та з 03.04.1993 по 21.02.2000, суд враховує наступне.
Згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 26.12.1983 позивач у період з 08.12.1983 по 09.06.1986 - працював в колгоспі «Рассвет». Також трудова книжка містить записи про трудову участь позивача у громадському господарстві, згідно з якими: 1983: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 4; 1984: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 161 (а.с. 18-22).
Згідно із записами трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 від 12.04.1993 позивач у період з 06.04.1993 по 21.02.2000 - працював в колгоспі «Рассвет».
Також трудова книжка містить записи про трудову участь позивача у громадському господарстві, згідно з якими: 1993: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 287; 1994: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 292; 1995: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 313; 1996: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 296; 1997: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 325; 1998: встановлено мінімум виходу днів - 260, відпрацьовано днів 305; 1999: встановлено мінімум виходу днів - 240, відпрацьовано днів 246; 2000: встановлено мінімум виходу днів - 42, відпрацьовано днів 14.
Суд враховує, що період роботи позивача у колгоспі імені «Рассвет» з 08.12.1983 по 09.06.1986 та з 06.04.1993 по 21.02.2000 підтверджений належними записами трудових книжок. В трудових книжках містяться записи про встановлений мінімум для зарахування в стаж та скільки днів у кожному році було вироблено позивачем.
Отже, посилання відповідача 2 на відсутність довідки про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колективному господарстві, як на підставу незарахування у страховий стаж спірного періоду, є протиправним.
Враховуючи те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і вона містить інформацію про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі позивача у колгоспі за спірний період, а тому відсутні підстави для неврахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 08.12.1983 по 12.06.1984, з 27.05.1986 по 09.06.1986, з 22.04.1993 по 31.12.1998.
При цьому період роботи 13.06.1984, 26.05.1986 та 01.01.1999 не підлягають зарахуванню до страхового стажу, оскільки як встановлено судом, згідно протоколу розрахунку стажу позивача форми РС-право вказані періоди враховані до страхового стажу позивача.
Отже, до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню період роботи з 08.12.1983 по 12.06.1984, з 27.05.1986 по 09.06.1986 та з 22.04.1993 по 31.12.1998, що в своїй сукупності становить 6 років 2 місяці 29 днів.
Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993 згідно довідки від 24.06.2024 № 05-1120/489, суд враховує наступне.
Законом України від 03.10.2017 № 2148-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» внесено зміни до Закону № 1058-IV та доповнено його розділом XIV-І «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян».
За ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 статті 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Отже, у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити:
- чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України;
- чи підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Згідно вимог ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Як вбачається з копій трудових книжок колгоспника серії НОМЕР_1 від 26.12.1983 та серії НОМЕР_2 від 12.04.1993, запис про період роботи позивача з 19.10.1987 по 05.04.1993 відсутній, разом з тим, запис про період роботи з 06.04.1993 по 21.04.1993 наявний.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.п. 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
За п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Таким чином надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 20.02.2018 по справі № 234/13910/17.
В матеріалах справи наявна довідка ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів від 24.06.2024 № 05-1120/489, яка підтверджує безпосередню зайнятість позивача повний робочий день на роботах згідно Списку № 1 у період з 19.10.1987 по 21.04.1993 (а.с. 9).
Разом з тим, період роботи 22.04.1993 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки такий не підтверджений довідкою ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» від 24.06.2024 № 05-1120/489.
Згідно з формою РС-право період роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993 зараховано тільки до страхового стажу позивача (а.с. 7 зв.б.).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем підтверджено пільговий стаж роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993, що в своїй сукупності становить 5 років 6 місяців 3 дні, а тому відповідач 2 повинен врахувати його до пільгового стажу.
Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити з 01.07.2024 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд враховує наступне.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Отже, зважаючи, що позивач має половину стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зокрема 5 років 6 місяців 3 дні, останній має право на зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 01.07.2024, на дату звернення позивачеві виповнилось 58 років. У позивача з урахуванням зарахованого судом страхового стажу, загальний страховий стаж становить більше 37 років та пільговий стаж більше 5 років.
Отже, останній має право на зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону на 1 рік за кожний повний рік такої роботи, тобто набуває право на пенсію в 53 роки, наявні підстави для призначення та виплати пенсії з 01.07.2024.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 10.07.2024 № 056950001396 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 08.12.1983 по 12.06.1984, з 27.05.1986 по 09.06.1986 та з 22.04.1993 по 31.12.1998, до пільгового стажу - період роботи з 19.10.1987 по 21.04.1993;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, з 01.07.2024 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                             П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі  № 200/6464/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 26 травня 2025 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
Судді:                                                                                        А.А. Блохін
                                                                                                  Е.Г. Казначеєв