Справа № 445/44/25                                Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський О. М. 
Провадження № 22-ц/811/313/25                Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       01 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого – судді Ніткевича А.В.
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.
секретаря Гаврилюк Я.Ю.
з участю представника ТОВ «Газорозподільні мережі України» Басика А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Соломко Миколи Васильовича на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року в складі судді Кіпчарського О.М. у справі за заявою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову про пред`явлення позовної заяви, -
встановив:
У січні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Золочівського районного суду Львівської області із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.
В заяві ОСОБА_1 зазначала, що 02 січня 2025 року отримала лист ЛФ ТОВ «ГРМУ Золочівського УЕГГ, який містив повідомлення від 01.01.2025 про припинення розподілу газу у зв`язку з наявністю заборгованості за транспортування газу в сумі 907 грн. 08 коп. Водночас вказує на те, що заборгованість відсутня, і у випадку відключення від газопостачання квартири, позивачка залишиться без опалення в холодну пору року. 
Зважаючи на те, що між сторонами дійсно існує спір щодо законності дій (рішень) відповідача, який вважає доведеним факт наявності у позивача заборгованості за поставку газу в розмірі 907 грн.08 коп., приймаючи до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до припинення газопостачання квартири позивачки, враховуючи відповідність виду забезпечення позову співмірним із вимогами позивачки, вона вважає, що є всі підстави для забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу Львівській філії ТОВ «Газмережі» Золочівське УЕГГ та іншим пов`язаним із ним прямо чи опосередковано особам, вчиняти дії з припинення споживання газу будь яким шляхом, у тому числі шляхом перекриття запірного пристрою перед газовим приладом позивачки ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 
Оскаржуваною ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подав ОСОБА_2 . Вважає таку незаконною, оскільки суд проігнорував вимоги ст.ст. 149-153 ЦПК України, правові висновки Верховного Суду, внаслідок чого позивачка фактично була позбавлена можливості захистити свої права у спосіб визначений законом.
Вважає, що суд самоусунувся від здійснення правосуддя, перед позивачкою постав реальний ризик залишитись без газу, який відповідач необґрунтовано, з надуманих причин, мав бажання припинити 08.01.2025 року та залишити позивачку без тепла в холодну пору року. 
Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року в повному обсязі. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» висловив заперечення, вважає висновки суду законними та обґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ Газорозподільні мережі України» Басика А.М. на заперечення доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Згідно із п.п. 2,10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. При цьому суд зобов`язаний перевірити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.
Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись із заявою про забезпечення позову, зазначила, що 02 січня 2025 року отримала лист ЛФ ТОВ «ГРМУ» Золочівського УЕГГ, який містив повідомлення від 01.01.2025 про припинення розподілу газу у зв`язку з наявністю заборгованості за транспортування газу в сумі 907 грн. 08 коп.
Вважає, що для захисту її прав та інтересів та для забезпечення виконання в майбутньому рішення суду, необхідно заборонити відключати подачу природного газу до її власного житлового будинку. 
Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285 (далі - Правила безпеки), та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу"; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому, колегія суддів зауважує, що у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивачки можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розділом 6 глави XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.
Окрім того, звертаючись до суду про забезпечення позову до подання позову, позивачка не зазначила, що буде предметом майбутнього позову. Без з`ясування узгодженості предмета позову і заходів до забезпечення позову, що полягають у забороні відповідачам вчиняти дії, направленні на припинення (обмеження) газопостачання на об`єкт позивача, до вирішення справи по суті, суд фактично позбавлений можливості встановити співмірність заходів забезпечення із заявленими майбутніми позовними вимогами. 
Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви. 
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.
На переконання колегії суддів, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний та не відповідає суті порушеного права, тому апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову до подання позовної заяви. 
На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову. 
Колегія суддів також зауважує, що в порушення вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України, позивач не подала своєчасно позовної заяви, про що свідчить інформація з ЄДРСР, доступ до якого є відкритим. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані лише на їх переоцінку, тому підстав для її задоволення немає.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 08 січня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст постанови складений 02 квітня 2025 року.

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич

Судді:                                                         С.М. Бойко

                                                                       С.М. Копняк