П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/28734/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Чернова Ганна Валеріївна 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
20 травня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області ЦМУМЮ (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постави, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області ЦМУМЮ (м.Київ) з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. від 25.09.2023 ВП №69506009 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.;
- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Т.П. від 25.09.2023 ВП №69506009 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 25.09.2023 накладено штрафу розмірі 5100грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення суду в частині не включення до перерахунку довідки за грудень 2020 року №71-Ф від 19.08.2022.
Звертаючись до суду з позовом позивач вважає, що ним добровільно, виконано рішення суду, примусове виконання якого здійснюється в межах такого виконавчого провадження, а тому оскаржувана постанова є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII.
Виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.
Водночас, як вірно вказав суд першої інстанції, джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Разом з тим, суд зауважує, що закінчуючи виконавче провадження із підстав, вказаних у п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.
Частиною 1 статті 63 Закону №1404 встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення приватним виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404).
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404 виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Статтею 75 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком приватного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Як вірно вказав суд, вирішуючи питання про накладення штрафу, виконавець повинен встановити дві обставини: факт виконання чи невиконання рішення; у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Тобто, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Судовим розглядом встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 25.09.2023 накладено штрафу розмірі 5100грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення суду в частині не включення до перерахунку довідки за грудень 2020року №71-Ф від 19.08.2022.
У постанові зазначено, що 26.07.2022 відкрито провадження. Надійшло повідомлення боржника про надання інформації про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 по справі №240/27340/21, а саме призначено, здійснено нарахування ОСОБА_1 з 23.07.2021 пенсії державного службовця (по інвалідності) відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у розмірі 60% від суми заробітку, здійснено перерахунок пенсії з 03.08.2020 у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці про заробітну плату за грудень 2020 року та у довідках про складові заробітної плати на момент звільнення.
В результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 23.07.021 становить 6158,35 грн. З 01.07.2023 виплата буде здійснюватись у розмірі визначеному на виконання постанови суду. За період з 23.07.2021 по 30.06.2023 нарахована сума доплати в розмірі 88151,25 грн.
При перевірці виконання рішення суду боржником та заяви стягувача про не виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що рішення суду боржником не виконано в частині не включення до перерахунку довідки за грудень 2020року №71-Ф від 19.08.2022.
Апелянт зазначає, що згідно вимог Постанови №622, з урахування положень Закону № 3723-ХІІ, врахувати для обрахунку пенсії державного службовця довідку № 71-ф від 19.08.2022 про заробітну плату за грудень 2020 року (в середніх розмірах), видану Головним управлінням, немає підстав, оскільки у заявника відсутній необхідний стаж державної служби 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі.
Колегія суддів не приймає до уваги такі твердження скаржника, оскільки рішенням суду №240/27340/21 чітко встановлено: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 23.07.2021 пенсії державного службовця (по інвалідності) відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці про заробітну плату за грудень 2020 року та у довідках про складові заробітної плати на момент звільнення.
На виконання вищевказаного рішення Головним управлінням було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , проте, вказаний перерахунок проведено без урахування довідки № 71-ф від 19.08.2022 про заробітну плату за грудень 2020 року.
Державним виконавцем 08.06.2023 винесено вимогу, якою зобов`язано в 5-денний термін з моменту отримання виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання. В даній вимозі зазначено, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду № 240/27340/21 від 01.06.2023 зроблено висновок, що ГУ ПФУ у Житомирській області вчинено протиправні дії на виконання рішення суду від 24.04.2022 у справі №240/27340/21, які полягають у переведенні позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" без урахування довідки про заробітну плату за грудень 2020 року та довідок про складові заробітної плати на момент звільнення, про які вказано у рішенні суду.
Боржником на вимогу державного виконавця від 08.06.2023 повідомлено, що в результаті перерахунку на виконання рішення суду розмір пенсії з 23.07.20211 становить 6158,35 грн. З 01.07.2023виплата пенсії буде здійснюватись у розмірі визпаченому на виконання постанови суду. За період з 23.07.2021 по 30.06.2023 нарахована сума доплати в розмірі 88151,25 грн.
Стягувачем 04.09.2023 в порядку ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" повідомлено, що рішення суду не виконано, довідка за грудень 2020 №71-Ф від 19.08.2022 не включена.
Вказане підтверджується листом ГУ ПФУ в Житомирській області від 31.07.2023 № 29010-29786/К-03/8 2800/23.
Державним виконавцем 25.09.2023 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду, так як при перевірці виконання рішення суду боржником та заяви стягувача про не виконання рішення суду, встановлено, що рішення суду в частині не включення до перерахунку довідки за грудень 2020 року № 71-Ф від 19.08.2022 боржником не виконано.
Таким чином, беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки відсутні підстави вважати, що боржником у повному обсязі виконано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 по справі №240/27340/21.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України  в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.