Справа № 133/1843/24 
Провадження № 33/801/523/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кафтана Андрія Миколайовича – на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 22 червня 2024 року о 09 год 30 хв по вул. Центральній в с. Махаринці, водій ОСОБА_1 керував т/з «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки під час запису нагрудного відеореєстратора, чим порушив п. 2.5 ПДР. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП доведена належними та допустимими доказами.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, захисник Борисенка О. І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції та винесення її за неповного дослідження обставин справи, просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, а натомість зазначено відомості про відеореєстратори. Працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 про застосування спеціального технічного засобу відеозапису.
22 червня 2024 року ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для підтвердження чого він наступного дня цілеспрямовано приїхав у м. Київ та здав біологічний матеріал для проведення аналізу, за результатами якого не було виявлено наявність у його організмі залишків будь-яких заборонених речовин та препаратів. Вказане ставить під сумнів та спростовує зроблені працівником поліції візуальним методом припущення про наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння.
Окрім того ОСОБА_1 має проблеми зі здоров`ям, а тому йому категорично заборонено вживання алкоголю, тютюну, а також прийом будь-яких препаратів без дозволу лікаря.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення ОСОБА_1 відповідно до поданої ним заяви та довідкою про доставку електронного листа на адресу адвоката (а.с. 67, зворот), причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. ст. 268, 294 КУпАП їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до пункту 4 Розділу І Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Із аналізу вказаних норм слідує, що підставою для проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є наявність у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у такому стані на основі виявлених ознак сп`яніння.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
При цьому згідно із вимогами пункту 11 Розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу від 22 червня 2024 року серії АД № 883633, 22 червня 2024 року о 09 год 30 хв у с. Махаринці Хмільницького р-ну Вінницької області по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував т/з «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та у повному обсязі відмовився на місці зупинки. У протоколі в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вказано «В суді» і міститься підпис ОСОБА_1 (а. с. 4). 
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 22 червня 2024 року ОСОБА_1 був направлений на огляд до медичного закладу (а. с. 5).
До матеріалів справи також долучені відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як 09 год 36 хв поліцейські підходять до зупиненого транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , з-за керма якого виходить ОСОБА_1 . 
Поліцейський представляється ОСОБА_1 та повідомляє про відеофіксацію. Також зазначає про те, що транспортний засіб, яким той керує, причетний до адміністративного правопорушення, просить пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на автомобіль. ОСОБА_1 повідомляє, що забув документи вдома. Поліцейські просять пред`явити будь-які документи, що посвідчують особу.
О 09 год 39 хв працівник поліції запитує коли ОСОБА_1 вживав алкогольні напої або наркотичні засоби та чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння.
ОСОБА_1 відповідає, що у нього вчора уже була така ситуація, він їздив на огляд, результат був позитивний на канабіс. Поліцейський повідомляє, що у такому разі йому заборонено сідати за кермо, ОСОБА_1 запитує чому, якщо йому видали тимчасове посвідчення. 
Поліцейські декілька разів пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснюють наслідки позитивного результату та наслідки відмови від проходження огляду. ОСОБА_1 від огляду відмовляється.
О 09 год 41 хв поліцейський повідомляє, що на ОСОБА_1 буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанова за ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснює йому його права. Також пропонують знайти тверезого водія. Далі складають адміністративні матеріали, ознайомлюють із ними ОСОБА_1 .
Таким чином доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.
Так, про застосування технічних засобів відеозапису ОСОБА_1 працівник поліції повідомив одразу ж після зупинки, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.
Як зазначалося, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, а тому апеляційний суд відхиляє посилання у апеляційній скарзі на допущені поліцейськими порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не зазначені свідки, а натомість зазначено відомості про відеореєстратор.
Також апеляційний відхиляє доводи про те, що наступного дня ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, за результатами якого був тверезий, оскільки йому інкримінується відмова від проходження огляду на стан сп`яніння при керуванні транспортним засобом із ознаками певного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд зауважує, що Інструкцією передбачені повноваження працівників поліції виявляти відповідні ознаки наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, саме шляхом візуального огляду особи, а факт перебування у відповідному стані встановлюється виключно лікарем або іншим уповноваженим медичним працівником закладу охорони здоров`я.
Покликання у апеляційній скарзі на заборону ОСОБА_1 вживати алкоголь, тютюн та будь-які препарати не заслуговують на увагу, адже це питання виключно його відповідального ставлення до власних життя і здоров`я.
За таких обставин, апеляційний суд виснує, що ОСОБА_1 зобов`язаний був пройти огляд на стан сп`яніння. Працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти відповідний огляд, забезпечивши йому реальну, об`єктивну можливість реалізувати свій обов`язок та пройти огляд у встановленому законом порядку, однак він такого обов`язку не виконав.
19 травня 2025 року до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання адвоката Кафтана А. М. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення правосуб`єктності особи владних повноважень, у якому просив окремою ухвалою зобов`язати Батальйон патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району НП у Вінницькій області ДПП надати документи посвідченні належним чином та інформацію з наступного:
1. Письмово (документально) підтвердити наступне: 
- повноваження (правосуб`єктність) лейтенанта ОСОБА_2 станом на 22 червня 2024 року, саме чи він дійсно є працівником патрульної поліції взводу 1 роти і БПП з обслуговування Хмільницького району НП у Вінницькій області ДПП (надати копію наказу про призначення на посаду та інші підтверджуючі документи); 
- підтвердити документально чи перебував ОСОБА_2 на правомірному (погодженому) чергуванні (патрулюванні) станом на 22 червня 2024 року; 
- підтвердити документально чи не був ОСОБА_2 відсторонений від виконання службових обов`язків (посади) станом на 22 червня 2024 року; 
- підтвердити документально чи не перебував ОСОБА_2 у відпустці чи на лікарняному станом на 22 червня 2024 року; 
- підтвердити документально коли останній раз ОСОБА_2 проходив атестування та який бал було отримано при атестуванні. 
2. Надати належним чином засвідчену копію саме службового посвідчення поліцейського, що відповідає вимогам законодавства та підтверджує правосуб`єктність та приналежність ОСОБА_2 до Національної поліції України, а також інформацію про реєстрацію такого службового посвідчення поліцейського у відповідності до вимог чинного законодавства України. 
3. Надати копію офіційного документа, який затверджує форму, зміст, зовнішній вигляд та організацію видачі «службового посвідчення поліцейського». 
4. Надати належним чином засвідчену копію спеціального жетону, що відповідає вимогам законодавства та підтверджує правосуб`єктність та належність ОСОБА_2 до Національної поліції України, а також інформацію про реєстрацію такого службового жетону у відповідності до вимог чинного законодавства.
Апеляційний суд доходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, оскільки захисник ОСОБА_1 не був позбавлений можливості самостійно отримати вказану інформацію, подавши відповідний адвокатський запит. Доказів зворотного або ж відмови у наданні інформації адвокат не надав. Окрім того таке клопотання не заявлялося ним у суді першої інстанції.
Водночас апеляційний суд не має жодних обґрунтованих підстав для сумніву у наявності необхідного обсягу повноважень лейтенанта ОСОБА_2 при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 22 червня 2024 року.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними, спрямовані виключно на уникнення встановленої законом відповідальності та факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу поліцейського не спростовують.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Кафтана Андрія Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук