П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 квітня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/26249/24	
Перша інстанція: суддя Караван Р.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Турецької І.О.,
          Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У серпні 2024р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 1.12.2015р. по 30.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 1.12.2015р. по 30.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 9.05.1995р. по 7.04.2020р. він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ.
Однак, в період проходження служби йому не в повному обсязі було нараховано та виплачено грошове забезпечення, у зв`язку із чим він звернувся до суду.
30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 28.02.2018р. із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3 476,75грн. в місяць за період з 1.03.2018р. по 7.04.2020р. у загальній сумі 163 727,48 грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою. 
При цьому, відповідачем в порушення ст.4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 1.06.2024р. по 29.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 1.06.2024р. по 29.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нову постанову про задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без задоволення скарги ВЧ НОМЕР_1 , скасування рішення суду із прийняттям по справі нової постанови про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 28.02.2018р. із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3 476,75грн. в місяць за період з 1.03.2018р. по 7.04.2020р. у загальній сумі 163 727,48грн., тобто відповідачем у повній мірі були відновлені порушені права позивача щодо нарахування та виплати індексації за відповідні періоди.
Відтак, суд вважав за можливим з метою відновлення порушених позивачем прав зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 1.06.2024р. по 29.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 30.07.2023р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
Проте, з таким висновком суду першої не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає нову постанову про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 у період з 9.05.1995р. по 7.04.2020р. проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 НГУ та відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) від 7.04.2020р. №67 позивача з 7.04.2020р. виключено зі списків особового складу вказаної військової частини і всіх видів забезпечення.
У період проходження служби позивачу не в повному обсязі було нараховано та виплачено грошове забезпечення, у зв`язку із чим він звернувся до суду в рамках справи №420/12699/23.
30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 28.02.2018р.із застосування базового місяця січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3 476,75грн. в місяць за період з 1.03.2018р. по 7.04.2020р. у загальній сумі 163 727,48грн., із одночасним утримання військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.
Однак, в порушення ст.4 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» позивачу не було виплачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Не погодившись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій ВЧ НОМЕР_1 НГУ у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційних скарг, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ №159.
Відповідно до статей 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Правилами ст.4 цього Закону встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001р. №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі – Порядок №159).
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1.01.2001р..
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Зміст наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі страхові виплати, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Як вбачається із матеріалів справи, що нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 28.02.2018р. із застосування базового місяця січень 2008 року та індексація грошового забезпечення у фіксованій величині 3 476,75грн. в місяць за період з 1.03.2018р. по 7.04.2020р. у загальній сумі 163 727,48грн., із одночасним утримання військового збору 1,5% відбулось лише 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. по справі №420/12699/23.
Отже, судова колегія вважає, що питання щодо компенсації, визначеної Законом №2050-ІІІ, у межах розгляду справи №420/12699/23 не вирішувалось.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 2.04.2024р. у справі №560/8194/20 (касаційне провадження № К/990/129/22) вирішив питання неоднакового застосування норм ст.7 Закону №2050-ІІІ та відступив від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 9.06.2021р. у справі №240/186/20, від 17.11.2021р. у справі №460/4188/20, від 27.07.2022р. у справі №460/783/20, від 11.05.2023р. у справі №460/786/20.
У цій постанові Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду справі, серед іншого, сформулював висновки, відповідно до яких нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати, проводиться у чітко визначений Законом №2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, отримання відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію у відповідь на заяву особи про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-ІІІ не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, та відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.
У справі №560/8194/20 судова палата виходила з того, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні ст.7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.
За висновком судової палати зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.
Відтак, враховуючи те, що належний розмір грошового забезпечення, а саме індексацію грошового забезпечення за період 1.12.2015р. по 7.04.2020р. було виплачено лише 30.07.2024р., то позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за відповідний період, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог починаючи з 1.06.2024р..
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам у справі, а відтак дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317,325 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024р. скасувати.
Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 1.12.2015р. по 30.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 1.12.2015р. по 30.07.2024р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.12.2015р. по 7.04.2020р. виплаченої 30.07.2024р. на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2024р. у справі №420/12699/23.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                    

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          І.О. Турецька

                                                                                                    О.А. Шевчук