РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 559/3625/24
Провадження № 22-ц/4815/360/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача – Боймиструка С.В.,
суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в :
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в Дубенський міськрайонний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2001. Від шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 15.07.2013 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 10.12.2012 з відповідача стягувалися аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття. На даний час дочка ОСОБА_3 вже є повнолітньою, проте продовжує навчатися у Луцькому національному технічному університеті на денному відділенні. Закінчує навчання у червні 2027 року. У зв`язку з цим, самостійно влаштуватися на роботу з метою отримання доходу немає можливості, окрім того, не закінчивши навчального закладу, немає потрібного обсягу професійних знань та навичок для працевлаштування. Фактично донька перебуває на утриманні матері. Оскільки відповідач добровільно не надає належної допомоги, вона змушена звернутися до суду в даним позовом. Відповідач є здоровий, працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, що навчається. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення навчання чи досягнення донькою повноліття, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 26 вересня 2024 року і до закінчення навчання чи до досягнення нею 23 річного віку – до моменту, яка з цих обставин настане першою.
В іншій частині позовних вимог відмовлено..
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач є безробітним та не має у власності рухомого чи нерухомого майна, квартиру залишив позивачці та дітям з усім майном, відтак не має можливості сплачувати 1500 гривень аліментів. Крім того вказав, що позивач не довела потреби у зазначеному в позові розмірі утримання дитини.
Просить змінити рішення місцевого суду та стягувати 500 гривень на утримання дитини, що продовжує навчання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).
Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №07-01-23/946 від 27.04.2021 та інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №07-03-15/2504 від 25.09.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,11).
Згідно довідки №102 від 10.09.2024 та Договору про навчання у закладі вищої освіти від 12.08.2023 ОСОБА_3 з 01.09.2023 зарахована до Луцького національного технічного університету і на даний час навчається на другому курсі факультету бізнесу та права денної форми навчання за контрактом. Закінчує навчання 30.06.2027 (а.с.9,10).
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2024 (ВП 40531968) виконавче провадженя з примусового виконання виконавчого листа №1705/3931 від 12.02.2013 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 закінчено у зв`язку зі сплатою аліментів у повному обсязі до повноліття (а.с.31).
Згідно довідки Дубенської філії Рівненського обласного центру зайнятості від 29.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку як безробітний у центрі зайнятості з 28 жовтня 2024 року(а.с.30).

Статтею 199 СК України визначено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як матір, так і батько.
Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків.
Таким чином, стягуючи з відповідача аліменти на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 гривень, судом першої інстанції враховано матеріальне становище відповідача, його працездатний вік.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в тій частині, що перебування на обліку як безробітного є підставою для зменшення розміру заявленого до стягнення утримання, проте не спростовує можливості надавати допомогу.
З урахуванням рівності батьківського обов`язку щодо утримання дитини, присуджений розмір аліментів забезпечить належне утримання повнолітньої дочки під час її навчання та баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.
Неможливість працевлаштування на повний день, матеріальні витрати на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання навчального матеріалу, проїзд, інтернет та зв`язок утворюють потребу дитини в утриманні.
Ураховуючи викладене, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                        Боймиструк С.В.

                                                                               Хилевич С.В.

                                                                               Шимків С.С.