КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1870/2025                    
Справа № 754/11733/24
Головуючий в суді І інстанції  Броновицька О.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України
 
14 квітня 2025 року                                                                                
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у сумі 605,60 грн. на користь держави.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 29 липня 2024 року о 00:45 керував автомобілем Nissan Micra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Бикова, 5, маючи ознаки наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 13 лютого 2025 року, в якій просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Пояснював, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року в справі № 754/2555/24 задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року за нововиявленими обставинами. Скасовано постанову Деснянського районного суду м. Києва від 23 квітня 2024 року та закрито провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в якого діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року в справі № 754/11733 повернуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП для доопрацювання до УПП у м. Києві.
В подальшому на виконання постанови УПП в м. Києві надіслало лист до Деснянського районного суду м. Києва, в якому зазначено, що положеннями ст. 256 КУпАП не передбачено можливості внесення змін, доповнень або уточнень безпосередньо у тому ж самому бланку протоколу про адміністративне правопорушення або складання нового (додаткового) протоколу за те ж саме адміністративне правопорушення. Відповідно до нововиявлених обставин, кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, зазначена в протоколі ААД № 729833 від 29 липня 2024 року не може бути застосована у зв`язку зі скасуванням постанови суду 754/5255/24 від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриттям провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. УПП просило суд протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 729833 від 29 липня 2024 року розглядати за ч. 1 ст. 130 КУпАП та вважати доопрацьованим.
Звертав увагу, що ним до УПП в м. Києві подавалася заява про проведення службового розслідування з приводу протиправної діяльності, службової халатності працівниками поліції під час складання протоколу, що потягло за собою грубе порушення його конституційного права, що полягало у притягненні його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв. У відповіді на заяву УПП в м. Києві зазначило, що за результатами перевірки встановлено, що працівники УПП в м. Києві під час виконання службових обов`язків діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством. Позиція УПП в м. Києві з приводу виконання службових обов`язків в межах та у спосіб, визначений законодавством, повністю в подальшому спростована Деснянським районним судом м. Києва у справі про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.
Вищезазначене підтверджує, що УПП в м. Києві в своїх діях не дотримується вимог Закону України «Про національну поліцію», вимог КУпАП та Конституції України, спотворює фактичні обставини справи і вдруге своєю заявою просить суд вважати протокол доопрацьованим, що є протиправною вимогою, оскільки протокол не відповідає фактичним обставинам справи та примушує суд зайняти сторону обвинувачення. 
Вказував, щоб виявити правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, транспортний засіб має бути зупинений працівниками поліції, в іншому випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності) може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру оформлення адміністративного правопорушення. Як чітко видно на відео, що долучено поліцейськими до матеріалів справ, факту зупинки автомобіля, в якому було б зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керує транспортним засобом, немає.
Наводив зміст ст. 254, 256 КУпАП, вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, якими передбачено, що в протоколі повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення; положення постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якій надано роз`яснення, що слід вважати керуванням транспортним засобом; п. 1.10 ПДР щодо того, кого слід вважати водієм; п. 1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, згідно якої кожен транспортний засіб, який знаходиться у русі, повинен мати водія; правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року в справі № 404/4467/16-а про те, що керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, яке знаходиться в нерухомому стані, або поруч із авто, особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Наголошував, що суд не вправі притягати особу до адміністративної відповідальності на підставі лише листа УПП в м. Києві, в якому поліція змінює кваліфікацію діяння особи, що відбулося саме з вини УПП в м. Києві, тому суд не зобов`язаний був приймати до уваги дані матеріали та закрити провадження в справі.
Вказував, що проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735, Порядку № 1103, які чітко фіксують поняття «на місці зупинки транспортного засобу», чого в даному випадку не мало місця. Для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський мав зафіксувати на службову відеокамеру безпосередньо рух транспортного засобу, зупинення безпосередньо самим поліцейським транспортного засобу під час руху, пояснення законних підстав такої зупинки згідно ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», пред`явлення доказів порушення правил дорожнього руху водієм і виключно за таких обставин можна допустити наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби. Жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля начебто під його керуванням у працівників поліції в даному випадку не було. Оскільки немає документального підтвердження правомірності зупинки з інших підстав, в силу положень правового принципу «плодів отруєного дерева» слід вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті в справі дані неправомірними, а здобуті дані недопустимими доказами. 
Просив врахувати, що його дружина ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи з 14 жовтня 2024 року, автомобіль в сім`ї використовується як джерело заробітку, а також для доставляння дружини до лікувальних закладів для додаткових обстежень. Лікування є дорогим, а позбавлення його права керування призведе до погіршення матеріального стану сім`ї та погіршення стану здоров`я дружини. 
 
В судове засідання 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений через захисника Оксанича Р.В., яким направлено заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я. 
 
Вирішуючи клопотання захисника Оксанича Р.В. про відкладення розгляду справи, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до ч. 4 - 6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).
 
Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, оскільки до клопотання про відкладення розгляду справи не надано будь-яких доказів на підтвердження зазначених в ньому обставин, апеляційний суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 та його захисника Оксанича Р.В., визнавши причини неявки до суду неповажними.
 
Апеляційний суд також враховує, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справ зазначеної категорії не є обов`язковою.
 
Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
 
Відповідно до пунктів 2, 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п. 6 Інструкції № 1452/735).
 
За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
 
Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту вини ОСОБА_1 у відмові від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 729833 від 29 липня 2024 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала, з довідкою УПП у м. Києві щодо доопрацювання матеріалів від 06 січня 2025 року;
- розпискою ОСОБА_1 від 29 липня 2024 року про те, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом Nissan Micra д.н.з. НОМЕР_1 протягом 24 годин;
 
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 29 липня 2024 року, згідно якого в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук; 
- відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери працівників поліції, про долучення яких зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 729833 від 29 липня 2024 року.
 
Дослідивши відеозапис з бодікамери працівників поліції події правопорушення, долучений до матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом в комендантську годину, після чого працівник поліції встановив особу ОСОБА_1 на підставі посвідчення водія, та запитав щодо підстав його прямування під час комендантської години, на що ОСОБА_1 вказав, що завозив інструмент поруч в гараж та наразі повертається додому, після чого поліцейський оглянув водія ОСОБА_1 та вказав про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, та виказав вимогу ОСОБА_1 про проходження ним огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 не погодився з наявністю у нього ознак наркотичного сп`яніння, вказавши, що у нього втомлені очі у зв`язку з недосипанням через наявність малолітньої дитини, а наркотичні засоби він не вживає, та відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки не має на це часу, мотивуючи тим, що він почуває себе нормально та вдома його чекає тяжко хвора дружина, тому в даний час він поспішає до неї. Після чого, поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 про його обов`язок як водія на вимогу працівника поліції пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння та роз`яснив відповідальність у разі відмови від його проходження, яка передбачена ст.130 КУпАП, та повторно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на тяжко хвору дружину, яка сама перебуває вдома і яку він не може надовго залишати саму, після чого ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом та відносно нього працівником поліції було складено протокол про адмінправопорушення за відмову від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.
 
Апеляційний суд враховує, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.
 
Враховуючи поведінку та аргументи ОСОБА_1 , його свідоме й категоричне заперечення проти проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, з огляду на його дії, дії та роз`яснення працівників поліції, апеляційний суд погоджується з правильними висновками суду першої інстанції, що працівниками поліції правомірно складено протокол щодо порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР, оскільки описані вище дії водія свідчать саме про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі, куди працівники поліції запропонували доставити ОСОБА_1 .
 
Що стосується посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що суд не вправі притягати особу до адміністративної відповідальності на підставі лише листа УПП в м. Києві, в якому поліція змінює кваліфікацію діяння особи, помилкова кваліфікація якого відбулася з вини УПП у м. Києві, то як вбачається з матеріалів справи, постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2024 року матеріали справи щодо ОСОБА_1 було повернуто до УПП у м. Києві ДПП НП України, для належного оформлення, і 10 січня 2025 року на виконання постанови на адресу суду надійшов лист разом із довідкою про результати додаткової перевірки з матеріалами справи, в листі начальник УПП у м. Києві відділу адміністративної практики просила протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 729833 від 29 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 розглядати за ч. 1 ст. 130 КУпАП,  за  якою  виписана  і  суть  правопорушення. Таким чином, враховуючи те, що працівник поліції не вправі після складання протоколу редагувати відомості викладені в ньому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав надану поліцією довідку на виконання постанови суду належним документом про внесення уточнень до складеного протоколу ААД № 729833 та взяв її до уваги.
 
Щодо кваліфікації вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вона є правильною, підтверджується довідкою старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики УПП у м. Києві ДПП від 06 січня 2025 року про те, що відповідно до нововиявлених обставин кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, яка зазначена у протоколі ААД № 729833 від 29 липня 2024 року, не може бути застосована в зв`язку зі скасуванням постанови суду № 754/5255/24 від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриттям провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
 
За таких обставин, зі змісту протоколу та доданих до нього матеріалів по документуванню адміністративного правопорушення, а також довідки щодо доопрацювання матеріалів відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції вірно встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що оскільки постанова суду № 754/5255/24 від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 130 КУпАП була скасована, а провадження в справі закрите, це підтверджує той факт, що УПП в м. Києві в своїх діях не дотримується вимог Закону України «Про національну поліцію», вимог КУпАП та Конституції України, спотворює фактичні обставини справи і вдруге своєю заявою просить суд вважати протокол доопрацьованим, що є протиправною вимогою, оскільки протокол не відповідає фактичним обставинам справи. Так, ОСОБА_1 не доведено факту неправомірності складання протоколу ААД № 729833 від 29 липня 2024 року, а саме по собі скасування постанови про притягнення його до адміністративне правопорушення в іншій справі не доводить протиправності дій поліції в цілому.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, в яких ОСОБА_1 заперечував виконання ним функцій водія, вказував на відсутність фіксації в матеріалах справи обставин зупинення транспортного засобу, яким він нібито керував, апеляційний суд констатує, що такі доводи спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходився на водійському сидінні, в транспортному засобі  Nissan Micra д.н.з. НОМЕР_1 , з увімкненим двигуном, в ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 вказав, що прямує додому. Про те, що він автомобілем не керував, в ході фіксування події працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не зазначав. О 00:42 ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що тільки що поїхав з гаража.
 
Дані вказаного відеозапису надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, та підтверджують те, що ОСОБА_1 керував автомобілем 29 липня 2024 року в 00:45 годин, та на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду у лікаря в закладі охорони здоров`я.
 
Апеляційний суд також не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський має право зупиняти транспортні засоби, і жодної з наведених підстав для зупинки автомобіля начебто під його керуванням у працівників поліції в даному випадку не було.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 29 липня 2024 року о 00:45 керував автомобілем Nissan Micra д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Бикова, 5, тобто під час дії комендантської години, коли обмежується рух громадян та діяльність підприємств, установ, організацій у певний період часу.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Тобто в даному випадку дії працівників поліції щодо з`ясування обставин керування транспортним засобом ОСОБА_1 були правомірними. На початку спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції повідомили його, що причиною зупинки є саме обмеження руху під час комендантської години, та запитали, чи є у нього перепустка.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує, що за умови виявлення у особи, яка керує транспортним засобом, ознак алкогольного та/або наркотичного сп`яніння, незалежно від причин зупинки транспортного засобу, працівники Національної поліції зобов`язані вжити відповідних заходів, спрямованих на виявлення та припинення правопорушення, оскільки в іншому випадку ігнорування вказаних обставин суперечитиме завданням Національної поліції.
 
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивних підстав ставити під сумнів наявні в матеріалах справи докази у суду не має. Сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення викладена із належною повнотою та відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції цієї статті, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до погіршення матеріального стану його сім`ї та здоров`я його дружини, яка є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного догляду, оскільки автомобіль використовується ним як джерело заробітку та засіб транспортування дружини до медичних закладів для отримання лікування, відхиляються апеляційним судом, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне застосування основного адміністративного стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
 
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
 
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.
 
Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.
 
За таких обставин постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                    Кашперська Т.Ц.