ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року	Львів	Справа № 606/2455/24 пров. № А/857/7341/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року (суддя - Ромазан Л.С., час ухвалення - 15:13 год., місце ухвалення - м.Теребовля, дата складання повного рішення - не зазначено), 
в адміністративній справі №606/2455/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 
про скасування постанови та закриття провадження у справі,

                                                            встановив: 

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив постанову №32503 від 06 грудня 2024 року  начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн. скасувати за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити на підставі ст.247 КУпАП. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04.02.2025 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати у розмірі 605,60 грн покладено на позивача. Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету надміру сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.. 
З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним та об`єктивним дослідженням обставин, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, який фактично не здійснював розгляд справи про адміністративне правопорушення, а лише склав постанову. Він обмежився формальним складенням постанови без проведення розгляду справи, а тому такий штраф є незаконним та підлягає скасуванню. Вважає скаржник, що інформацію щодо позивача відповідач повинен був отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді. Зауважує скаржник, що на протязі останніх років він закордон не виїжджав, повістка по місцю своєї реєстрації та проживання не приходила, про неї позивачу взагалі не було відомо, як і його родичам, які проживають по місцю реєстрації та проживання позивача. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 04.02.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Згідно тимчасового посвідчення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Кровинка Теребовлянської ТГ Тернопільського району Тернопільської області, прийнятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 21 жовтня 2021 року, приписаний до призовної дільниці Тернопільського району Тернопільської області (а.с.17). 
Згідно із довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 навчається у Тернопільському національному технічному університеті ім. І. Пулюя, на денній формі навчання, рівень освіти бакалавр, за спеціальністю 274 автомобільний транспорт, період навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.18). 
04 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол №620 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.15). 
Згідно із цим протоколом 04.12.2024 о 12 год. 10 хв. ОСОБА_1 звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де під час звірки військово-облікових даних встановлено, що останній вчасно не оновив дані в ЦНАП, ІНФОРМАЦІЯ_6 . 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 направлена повістка №976665 засобами поштового зв`язку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13 листопада 2024 року об 11 год. 00 хв. Поштове відправлення повернулось у вказаний відділ з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». ОСОБА_1 повістки не бачив і ніхто її не вручав, є студентом Тернопільського НТУ ім. І. Пулюя, про що вчасно не повідомив, чим здійснив порушення вимог п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року), вчинивши триваюче правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69 «Про загальну мобілізацію»), передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. 
Вказаний протокол складено в присутності позивача ОСОБА_1 та примірник протоколу останньому вручено, що стверджується підписом позивача, проставленим у протоколі. 
У графі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності:» ОСОБА_1 зазначив прохання, повідомити його письмово про місце і дату розгляду протоколу. 
Розгляд справи відбувся 06 грудня 2024 року о 09 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . 
06 грудня 2024 року т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №32503 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 гривень (а.с.9). 
Копію постанови №32503 від 06.12.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, вручено ОСОБА_1 у день її складення, що підтверджується його підписом, проставленим у відповідній графі постанови. 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач підставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
За приписами частині 1 та 2 ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Згідно із частинами 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Згідно ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Апеляційний суд також враховує, що статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до частин 1-3 статті 1 якого Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Згідно з ч.8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, яким надійшла повістка відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці. 
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». 
Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. 
Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» в Україні оголошено загальну мобілізацію. 
У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався указами Президента України, який діє на час розгляду справи. 
Відповідно до абзаців 1 - 3  ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. 
Згідно із ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.
18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.
Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядку №1487).
Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.
Згідно зі ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Отже, відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку також зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності); у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України і військовому обліку, у період з 17.05.2024 по 16.07.2024 (включно) зобов`язані були уточнити свої персональні дані у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки або через центр надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.  Згідно частини 3 цієї статті - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
З вищенаведених норм закону та нормативно-правових актів, слід зробити висновок, що саме за порушення правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210 КУпАП. 
Статтею 235 КУпАП визначено, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція). 
Згідно п.3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. 
У розглядуваній справі встановлено, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за неуточнення своїх облікових та інших персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024. 
Суд першої інстанції вірно зауважив, що з 19.05.2024 у позивача виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та персональні дані, а тому інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення було вчинене ним після 16.07.2024. 
Водночас встановлено, що позивач на час виявлення правопорушення (04.12.2024) не виконав покладеного на нього вказаними нормативно - правовими актами обов`язку, зокрема, жодним із визначених законом способів уточнення своїх персональних даних не скористався, чим допустив порушення правил військового обліку, вчинивши порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу. 
З витягу із застосунку Резерв+ слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , військовозобов`язаний, військово-обліковий документ сформовано 03.12.2024 о 16 год. 48 хв., відстрочка до 07.02.2025, тип відстрочки п.1 ч.3 ст.23, постановою ВЛК 03.12.2024 придатний, адреса проживання: АДРЕСА_3 , номер телефону: НОМЕР_2 , дата уточнення даних 02.12.2024 (а.с.19). 
Отже, такий обов`язок позивачем виконано лише 02.12.2024. 
Відносно доводів апелянта (позивача) про те, що відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, міг отримати персональні дані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, то суд зазначає наступне. 
Приміткою у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосовано у спірному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач. 
При цьому суд звертає увагу, що жодна із зазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти. 
У своїх доводах позивач вказує, що за місцем його реєстрації та проживання повістка йому не приходила і про неї ні йому, ні його родичам відомо не було. 
Проте, як видно з матеріалів справи, а саме копії повістки, яку відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 було 04.11.2024 відправлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_3 , тобто на адресу його офіційної реєстрації, однак таку 28.11.2024 повернуто до вказаного відділу з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. 
Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи апеляційної скарги про порушення т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки провадження про адміністративне правопорушення розпочинається із складення протоколу про адміністративне правопорушення і в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, № 620 від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 роз`яснено вимоги ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис. За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний із своїми правами, які він мав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції, що відповідач підставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП за порушення вимог п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», вчинивши триваюче правопорушення в особливий період. 
Встановленим спростовуються доводи скаржника про те, що спірну постанову №32503 винесено за відсутності будь-яких доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, та з порушенням законодавчої процедури. 
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд
                                                            
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2025 року в адміністративній справі №606/2455/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття провадження у справі - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 28.04.2025 року