Справа № 453/1944/24                                Головуючий у 1 інстанції: Микитин В. Я. 
Провадження № 33/811/421/25                        Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі:
                                               
судді – Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
захисника – адвоката Гороха В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Згідно з постановою суду. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08.11.2024 року о 19:44 год. по вул. Лесі Українки у с. Коростів Стрийського району Львівської області керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом марки VOLKSWAGEN моделі GOLF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за його згодою, із застосуванням при цьому технічних засобів відеозапису, проводився на місці зупинки керованого ним транспортного засобу з використовуванням технічного засобу DRAGER ALCOTEST 6810, прилад № ARВН-0559, та стверджується результатом тестування на алкоголь від 08.11.2024 року за № 2793 (проба позитивна – 1,15 проміле). Таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
На постанову судді Ушневич Я.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підстав п.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що автомобіль під його керуванням було зупинено незаконно, а відтак є незаконними подальші вимоги поліцейських, у тому числі огляд водія.
Звертає увагу, що з відеозапису вбачається, що автомобіль поліцейських рухалися на зустріч його автомобілю, а тому не могли бачити, що у нього не увімкнені задні габаритні ліхтарі, та лише коли він повернув з головної дороги праворуч, побачив, що автомобіль поліцейських наздоганяє його з увімкненими спеціальними сигналами. Вказує, що після зупинки т/з поліцейській підійшли до нього та повідомили, що у нього не горять задні габаритні ліхтарі. На вимогу поліцейських він їх увімкнув, тобто такі були справними. Вважає, що ПДР він не порушив, а постанова серії ББА № 726254 від 08.11.2024 є недопустимим доказом, оскільки містить неправдиві дані. Зокрема, в оригіналі постанови зазначено, що він керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не горіли фари та задні габаритні ліхтарі, тоді як з відеозапису вбачається, що лампи фар в автомобілі були ввімкнені. При цьому апелянт зауважує, що час складання на оригіналі постанови був дописаний пізніше, оскільки на копії, яка була йому вручена такий не зазначений.
Окрім цього, вказує, що твердження про те, що він погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», про що свідчить його підпис, та відмовився від подальшого огляду в медичному закладі не відповідає дійсності.
Стверджує, що підпис в графі «З результатом згоден» не його.
Зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не відображає відомостей про порушення ним ПДР під час керування транспортним засобом, а лише містить процесуальну послідовність спочатку складання протоколу, а потім винесення постанови, а тому не може бути належним доказом порушення ПДР.
Вказує, що у матеріалах справи є направлення на огляд водія у медичному закладі, де зазначено, що він був доставлений поліцейським П. Набитовичем у КП «Сколівська ЦЛ», проте висновок за результатами такого огляду відсутній.
Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Гороха В.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 169179 від 08.11.2024 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3);
роздруківкою алкотестера «Драгер», відповідно до якої за результатами огляду ОСОБА_1 , такий перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду – 1,15 ‰ (а.с. 4);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за результатами огляду ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат – 1,15 ‰ (а.с. 5);
письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.11.2024, відповіно до яких останній не заперечував, що вживав алкоголь, вину визнав, до поліції претензій не має (а.с. 7);
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ББА № 726254 від 08.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 д адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (а.с.8);
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.11.2024, відповідного до якого ОСОБА_1 направлявся на огляд до КП Сколівська ЦЛ (а.с. 6);
відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 9).
Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року, та регулюється «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.
Згідно з ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Всупереч твердженням апелянта, працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.
Твердження ОСОБА_1 про відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для зупинки транспортного засобу під його керуванням та проведення подальшого огляду як підставу для скасування постанови, апеляційний суд до уваги не бере.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ББА № 726254 від 08.11.2024 24 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення п.31.1 ПДР «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання».
 
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не може свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Окрім того, неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності.
Також апелянт вказує, що оскільки неможливо встановити, що стало причиною зупинки транспортного засобу, таке в результаті тягне за собою незаконність всіх подальших дій.
Однак, даний аргумент не має жодного правового підґрунтя, так як апелянт застосовує положення доктрини «плодів отруйного дерева» не в аналогічних правовідносинах. За сталою практикою Верховного суду та ЄСПЛ, доктрина «плодів отруйного дерева» застосовуються судами лише під час дослідження та оцінки доказів.
Якщо низка доказів є похідними від доказу, здобутого з істотними порушеннями вимог процесуального закону, то такі докази не можна вважати допустимими. В даній ситуації зупинка транспортного засобу не є доказом, а є, насамперед, обов`язком ОСОБА_1 як водія транспортного засобу.
Також, варто врахувати той факт, що доктрина «плодів отруйного дерева» не є імперативним та беззаперечним аргументом. Варто зазначити, що якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від порушення прав людини, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина "неминучого виявлення" є одним із виключень з доктрини "плодів отруйного дерева"). Такого висновку дійшов Верховний суд в справі № 737/641/17 в постанові від 26.09.2022.
Доводи апелянта про те, що він не погоджувався з результатами огляду апеляційний суд до уваги не бере.
Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, результат не заперечив та підписав роздруківку приладу «Драгер» та акт огляду, що і стало підставою для складання протоколу та подальшого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. При цьому апеляційний суд відкидає як надумані твердження ОСОБА_1 про те, що підпис на акті огляду не його.
Доводи ОСОБА_1 про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним не може бути підставою для скасування постанови, оскільки на такому зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що поліцейські склали направлення на огляд ОСОБА_1 до медичного закладу, однак не доставили останнього до лікарні, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує, що працівник поліції повинен доставити водія до медичного закладу для проходження огляду лише у випадку надання згоди особи на проведення огляду в медичному закладі.
Враховуючи, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, у працівників поліції не виникало обов`язку доставляти його до медичного закладу.
Інші доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду першої інстанції. 
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

                        Суддя Альберт БЕЛЕНА