ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/158/24	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А. 	
Провадження № 22-ц/817/329/25 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Хома М. В., Храпак Н. М., 
за участю секретаря судового засідання — Гичко К.С.,
представника апелянта — адвоката Сивака А.Я.,
представника позивачки — адвоката Боднар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №594/158/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року, ухвалене суддею Губіш О.А., дати складення повного тексту не зазначено, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки і піклування Борщівської міської ради, про визначення місця проживання дітей, визначення участі у вихованні дітей, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та визначення порядку участі у вихованні дітей.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Борщівського районного суду від 12.05.2023. У даному шлюбі народилося двоє дітей, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 – син ОСОБА_6 . Після розірвання шлюбу між ними виникли сварки та суперечки щодо місця проживання дітей, тривалості та кількості побачень з дітьми. На даний час діти проживають з нею, за місцем її проживання, де створені належні умови. Вона займається їх вихованням, навчанням та розвитком, піклується про здоров`я. Дочка являється особою з інвалідністю з народження, потребує особливого догляду та медичного супроводу.
Вказувала, що врегулювати питання участі у вихованні дітей в позасудовому порядку не вдалося, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду для забезпечення прав та інтересів дітей.
У зв`язку з наведеним, просила:
- визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, ОСОБА_3 ;
- визначити порядок участі батька ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з дітьми, шляхом встановлення систематичних зустрічей, без обмеження місця проведення відповідно до графіку побачень:
- кожна друга субота місяця з 10:00 год. до 18:00 год. Якщо побачення дітей з батьком відбуваються не за місцем його проживання, на ОСОБА_4 покласти обов`язок повідомлення матері дітей ОСОБА_3 про місце перебування неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..
Також просила стягнути з відповідача в її користь судові витрати.
Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 12.12.2024 позов задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , зареєстрованим місцем проживання якої є АДРЕСА_1 .
Визначено участь  ОСОБА_4  у вихованні дітей  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом регулярних побачень, без присутності матері, з урахуванням графіку та режиму дітей, думки дочки ОСОБА_7 , та з метою забезпечення інтересів малолітнього сина ОСОБА_8 , виключно за погодженням з матір`ю, за попереднім повідомленням матері щодо місця проведення таких побачень, та з урахуванням інших обставин, які можуть виникнути та слугувати виключенням для цього, зокрема, з урахуванням стану здоров`я дітей: 
- першої та третьої суботи місяця, другої та четвертої неділі місяця з 10:00 год. по 19:00 год.; 
- святкові дні, дні народження дітей – за домовленістю між батьками.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповноту встановлених обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зокрема зазначає, що суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №404/3499/17 від 16.02.2024 у справі №465/6496/19 та від 22.05.2024 у справі №754/3063/22).
Однак, як вказує апелянт, всупереч вищезазначеному, судом першої інстанції не заслухано думку дітей, не з`ясовано їх ставлення до кожного з батьків. При цьому суд у своєму рішенні зазначив, що позбавлений можливості з`ясувати дійсну прихильність дітей до одного з батьків, тому, на думку суду, у даному випадку слід керуватись висновком органу опіки і піклування, в якому орган, який перевірив умови проживання дітей, висловив свою думку щодо необхідності встановлення побачень для відповідача з певною періодичністю.
Зазначає, що наявні у матеріалах справи висновки Борщівської міської ради від 22.03.2024 №821/03-18, від 02.05.2024 №1227/03-18, від 17.05.2024 №1335/03-18 та від 30.11.2024 №3006/03-18 також не містять інформації щодо думки дітей з приводу вирішення спору між батьками щодо визначення їх місця проживання.
При цьому, судом взято до уваги як доказ висновок Борщівської міської ради від 29.11.2024 №3006/03-18, в якому не міститься інформація щодо умов останнього місця проживання батька - ОСОБА_4 , його доходів та інше.
Посилання у висновку на той факт, що ОСОБА_4 не відповідає на дзвінки не підтверджено належними доказами і не відповідає дійсності. Жодних дзвінків від служби у справах дітей до нього не було.
Зазначає, що ОСОБА_4 на момент складання висновку Борщівської міської ради від 30.11.2024 №3006/03-18 змінив місце проживання і переїхав до своїх батьків, які проживають у місті Борщів. Однак, представники Борщівської міської ради, дізнавшись у власниці квартири, яку він орендував, про те, що ОСОБА_4 більше не проживає за попередньою адресою, не вжили жодних заходів щодо з`ясування його нового місця проживання, в тому числі шляхом звернення до представника відповідача у даній справі. За таких обставин орган опіки і піклування зробив висновок про доцільність проживання дітей з матір`ю, без обстеження нових умов проживання батька, без з`ясування його фактичних доходів та інших обставин, які мають значення для прийняття відповідного рішення, а відтак є необ`єктивним.
Також вважає твердження Борщівської міської ради у своєму висновку від 30.11.2024 №3006/03-18 про те, що за показами власниці квартири ОСОБА_4 був виселений з орендованого помешкання у зв`язку з несплатою комунальних послуг, невірним та таким, що не підтверджене жодними доказами.
Також у вищезазначених висновках органу опіки і піклування не наведено жодних аргументів та конкретних фактів, які б вказували на те, що в інтересах дітей буде їх проживання лише з матір`ю.
Натомість, у вищезазначеному рішенні суду першої інстанції підтверджено, що фактів, які б свідчили про те, що батько дітей ОСОБА_4 у період після розірвання шлюбу своєю поведінкою негативно впливав на дітей, ухилявся від спілкування з ними, судом не встановлено, доказів, які б такі факти стверджували, суду надано не було.
Також вказує, що суд безпідставно посилається на покази допитаної як свідка сімейного лікаря, яка вказує на непорозуміння між батьками дітей з приводу участі у їх вихованні та на негативний вплив поведінки батька на дітей, однак, матеріали справи не містять висновку дитячого психолога чи іншого лікаря про те, що саме поведінка батька призводить до стресів у дітей, оскільки учасниками конфлікту є обидві сторони, а не лише батько.
З огляду на те, що органи у справах дітей зайняли пасивну позицію при вирішенні спору, не надали обґрунтованих висновків щодо порядку його вирішення з врахуванням усіх обставин та інтересів дітей, з метою налагодження належного контакту кожного з батьків з дітьми, а також недопустимість створення з боку матері будь яких обмежень контактів дітей з батьком, вважає доцільним застосування моделі спільної фізичної опіки над дітьми (почергового проживання з кожним з батьків за відповідним графіком), а не періодичних та нетривалих зустрічей, встановлених вищезазначеним рішенням суду.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Представник позивачки просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12.12.2024 – залишити без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 25.09.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12.05.2023, яке набрало законної сили 13.06.2023 (цивільна справа №594/459/23).
Також встановлено, що від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей – дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області, та відповідно свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 01.03.2022 Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).
За заявою позивачки ОСОБА_3 13.07.2023 Борщівським районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з  ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 10.07.2023 року.
Згідно наданих позивачкою розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадження про стягнення з ОСОБА_4 , проведених державним виконавцем Борщівського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі, станом на 31.10.2023 сума заборгованості зі сплати аліментів становила 14737.98 грн, станом на 01.03.2024 така становила 30628.62 грн. При цьому вбачається, що з часу видачі судового наказу відповідач аліментів станом на 01.03.2024 не сплачував.
З даних посвідчення серії НОМЕР_3 слідує, що дочка сторін ОСОБА_5 є особою з інвалідністю.
Згідно висновку про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та участі батька у їх вихованні №821/03-18 від 22.03.2024, поданого до суду Борщівською міською радою як органом опіки та піклування 25.03.2024, така вважає: 
1) недоцільним розгляд питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки місце проживання дітей визначене органом опіки та піклування Борщівської міської ради (рішення виконкому Борщівської міської ради від 12.12.2023 №380 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ») та не оспорюється відповідачем; 
2) рекомендує такий порядок участі батька ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : у зручний для обох батьків час за їхньою попередньою домовленістю.
Висновок обґрунтовано тим, що Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, розглянула письмову заяву ОСОБА_3 від 01.11.2023 про визначення місця проживання її малолітніх дітей, в ході розгляду якої упродовж листопада 2023 року встановлено, що сторони перебували у шлюбних відносинах з 25.09.2012. У шлюбі у них народилося 2 дітей: донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 . Рішенням Борщівського районного суду від 12.05.2023 шлюб між ними розірвано. Після розлучення батьків діти залишились проживати з матір`ю. Малолітня ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у будинку батьків батька, малолітній ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку батьків матері. Відповідно до довідки про склад сім`ї №1165/52 від 07.11.2023, виданої ЦНАП Борщівської міської ради, ОСОБА_3 разом з дітьми проживає без реєстрації по АДРЕСА_3 . З її слів вона ніколи не заперечувала проти спілкування дітей з батьком. Неодноразово колишній чоловік ОСОБА_4 забирав дітей (частіше сина) на вихідні до себе. Однак, 28.10.2023 він забрав сина, обіцяючи привезти назад 30.10.2023, однак у домовлений час він відмовився повернути сина матері. Саме тому ОСОБА_3 звернулася з відповідною заявою в поліцію, а 01.11.2023 – до служби у справах дітей Борщівської міської ради. 02.11.2023 ОСОБА_3 пішла до колишнього чоловіка, який проживає на орендованій квартирі по АДРЕСА_4 , щоб забрати сина. В результаті суперечки ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, внаслідок чого ОСОБА_3 звернулась із відповідною заявою до поліції. Того ж дня батько повернув дитину матері.
Щоб уникнути таких непорозумінь і конфліктів у майбутньому, ОСОБА_3 просила вирішити питання щодо визначення місця проживання дітей органом опіки та піклування, оскільки судом це питання при розлученні не вирішувалося.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.11.2023 №77, складеного працівниками служби у справах дітей та фахівцем з соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» Борщівської міської ради, малолітні діти дійсно проживають з матір`ю по АДРЕСА_3 у орендованій квартирі (без укладання договору оренди). Умови проживання дітей добрі, є все необхідне для їхнього проживання, виховання та розвитку. Діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям, повноцінним харчуванням. За ними здійснюється належний догляд.
Водночас фахівцем з соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» здійснено оцінку потреб сім`ї та встановлено, що мати спроможна виконувати обов`язки з виховання дітей та догляду за ними. Відповідно до акту обстеження житлових умов заявника №395 від 06.11.2023, складеного депутатом та секретарем Борщівської міської ради Микитейчуком М.М., сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 проживає з дітьми за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 перебуває у декретній відпустці. Відділом соціального забезпечення №1 (м. Борщів) УСЗН Чортківської райдержадміністрації ОСОБА_3 щомісячно виплачується допомога при народженні дитини в розмірі 860 грн, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям в розмірі 4132.93 грн, а також державна соціальна допомога на дитину з інвалідністю в розмірі 2881.60 грн.
Відповідно до медичних довідок №214 та №215 від 07.11.2023, виданих лікарем-педіатром ОСОБА_12 , малолітня ОСОБА_5 знаходиться під диспансерним наглядом, малолітній ОСОБА_6 – здоровий.
Згідно довідки від 07.11.2023 №03-17/372, виданої Борщівською ЗОШ І-ІІІ ступенів №1, ОСОБА_5 навчається у 5-Б класі даної школи. В навчальному закладі характеризується позитивно, навчається в повну міру своїх сил, має добрий загальний розвиток.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 , виданого 31.10.2023 Борщівським відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), починаючи з липня 2023 року призначено аліменти на утримання дітей, які ОСОБА_4 не сплачував жодного разу. Сума заборгованості по аліментах станом на 31.10.2023 становила 14737.98 грн.
Крім того, діючи в інтересах дітей, Борщівська міська рада, як орган опіки і піклування, прийняла рішення: 
- №1/12 від 27.11.2023 комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Борщівської міської ради - визначити місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , адресу проживання матері ОСОБА_3 , яка зареєстрована у АДРЕСА_1 , а фактично проживає АДРЕСА_3 ; 
- №380 від 12.12.2023 виконавчого комітету Борщівської міської ради «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ».
Рішенням виконавчого комітету Борщівської міської ради від 12.12.2023 №380 отримали обоє батьків дітей: мати ОСОБА_3 і батько ОСОБА_4 , з якими працівниками служби у справах дітей проведено профілактичну бесіду щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Роз`яснено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Невиконання зазначеного договору одним із батьків є підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої законом.
Також у висновку зазначено, що батько ОСОБА_4 , який проживає окремо, не звертався до служби у справах дітей із заявою щодо визначення його участі у вихованні дітей, встановлення порядку побачення та спілкування з ними, хоч був неодноразово повідомлений про таку можливість. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 стверджує, що не заперечує та не оспорює місце проживання дітей, які проживають з матір`ю, водночас він не згідний із позовною вимогою позивачки щодо встановлення графіку його побачень з дітьми лише двічі на місяць, а саме кожної другої суботи місяця з 10 до 18 години, вважаючи це порушенням прав та інтересів дітей.
Поряд з тим, як слідує із змісту висновку, такий наданий на заяву представника позивачки – адвоката Боднар О.В. від 11.03.2024.
Ухвалою суду від 04.04.2024 зобов`язано орган опіки та піклування Борщівської міської ради надати суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позивачкою, виходячи зі змісту позовної заяви, даних щодо фактичного місця проживання позивачки та місця її реєстрації. Крім того, щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення систематичних зустрічей, без обмеження місця проведення відповідно до графіку побачень: кожна друга субота місяця з 10 год. до 18 год., та при умові, що якщо побачення дітей з батьком відбуваються не за місцем його проживання, на нього покладається обов`язок повідомлення матері дітей про місце їх перебування.
03.05.2024 Борщівським районним судом отримано висновок Борщівської міської ради як органу опіки та піклування №1227/03-18 від 02.05.2024, згідно якого орган опіки та піклування вважає недоцільним повторний розгляд питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей, оскільки місце проживання дітей визначене органом опіки та піклування Борщівської міської ради (рішення виконкому Борщівської міської ради від 12.12.2023 року №380 «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ») та не оспорюється відповідачем; рекомендує такий порядок участі батька ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зручний для обох батьків час за їхньою попередньою домовленістю.
У висновку зокрема зазначено, що ОСОБА_5 навчається у 5-Б класі Борщівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 характеризується позитивно, навчається в повну міру своїх сил, має добрий загальний розвиток. Проживає у неповній сім`ї, з матір`ю. Мати і дві бабусі приходять до школи, цікавляться успіхами дівчинки, відвідують виховні заходи, в яких приймає участь ОСОБА_7 .
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.04.2024 №35, складеного працівниками служби у справах дітей Борщівської міської ради, малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно проживають з матір`ю ОСОБА_13 по АДРЕСА_3 у орендованій квартирі (без укладання договору оренди). Умови проживання дітей добрі, є все необхідне для їхнього проживання, виховання та розвитку. Діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям, повноцінним харчуванням. За ними здійснюється належний догляд.
Службою у справах дітей також було обстежено умови проживання батька ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_4 , про що складено акт №36 від 25.04.2024 та встановлено, що ОСОБА_4 разом із співмешканкою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають у орендованій трикімнатній квартирі (без укладання договору оренди). Матеріально-побутові умови добрі, є все необхідне для проживання чи перебування дітей.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 , складеного 01.04.2024 Борщівським відділом державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), починаючи з липня 2023 року призначено аліменти на утримання дітей, які ОСОБА_4 не сплачував жодного разу. Сума заборгованості по аліментах станом на 01.04.2024 року становить 34601.28 грн.
ОСОБА_4 , який проживає окремо, не звертався до служби у справах дітей із заявою щодо визначення його участі у вихованні дітей, встановлення порядку побачення та спілкування з ними, хоч був неодноразово повідомлений про таку можливість.
20.05.2024 Борщівським районним судом отримано висновок Борщівської міської ради як органу опіки та піклування за вих.№1335/03-18 від 17.05.2024, згідно якого орган опіки та піклування вважає доцільним встановити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю за місцем її проживання; визначено порядок участі батька з дітьми, шляхом встановлення систематичних зустрічей, без обмеження місця проведення відповідно до графіку побачень з 16 год. п`ятниці по 16 год. неділі кожного першого та третього тижня місяця. Якщо побачення дітей з батьком відбуваються не за місцем його проживання, на нього покладається обов`язок повідомлення матері дітей про місце перебування дітей.
10.12.2024 Борщівським районним судом отримано висновок Борщівської міської ради як органу опіки та піклування за вих. № 3006/03-18 від 29.11.2024, згідно якого орган опіки та піклування вважає встановити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю за місцем її проживання, який затверджений виконавчим комітетом Борщівської міської ради 03.12.2024 №388.
При цьому органом опіки та піклування встановлено, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають разом з матір`ю у АДРЕСА_1 . Матір малолітніх – позивач у справі ОСОБА_3 03.08.2024 зареєструвала шлюб з ОСОБА_15 , який на даний час є мобілізованим до ЗСУ.
Також встановлено, що батько малолітніх ОСОБА_4 з вересня 2024 року в орендованому помешканні по АДРЕСА_4 не проживає у зв`язку з виселенням через несплату комунальних послуг, що встановлено за показами власниці квартири ОСОБА_16 .
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на даному етапі саме визначена судом періодичність зустрічей відповідача, як батька дітей, з дітьми буде найбільш відповідати інтересам усіх сторін, оскільки батькові буде забезпечено право на регулярну безпосередню учать у вихованні дітей та спілкуванні з ними, а також буде мати найменший негативний вплив на дітей, оскільки діти не будуть вимушені змінювати спосіб життя та зв`язки. Також зазначив, що у випадку позитивного впливу таких зустрічей на дітей, позивач має право звернутись до суду з вимогами про збільшення його участі у вихованні дітей.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з ч.ч.2, 6, 7, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ст.142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Положеннями ст.153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Частинами 1, 2 ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Таким чином, при вирішенні даного спору та визначенні відповідності способу захисту права вимогам закону, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та положення ст.159 СК України, згідно з якими право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.
Так, відповідно до ч.1, 2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35–36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78).
Як вірно встановлено судом та не заперечується сторонами, їх спільні діти, після припинення між ними шлюбних стосунків, офіційного розірвання шлюбу, залишились проживати разом із матір`ю – позивачкою ОСОБА_3 у помешканні батьків останньої, а саме по АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Борщівської міської ради від 03.12.2024 №388 затверджено висновок органу опіки та піклування Борщівської міської ради «Про доцільність проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_3 ». 
В апеляційній скарзі, не заперечуючи висновок суду щодо проживання дітей з позивачкою, вважає, що у даній справі слід застосувати модель спільної фізичної опіки над дітьми, почергового проживання з кожним з батьків за відповідним графіком, а не періодичних зустрічей.
Як зазначалось вище, право на звернення до суду для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має той з батьків, хто проживає окремо у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач з позовом, чи зустрічним позовом у даній справі, про встановлення, зміну графіку побачення з дітьми не звертався, а суд, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Крім того, позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, просила, крім іншого, визначити саме відповідачу порядок участі у вихованні дітей, діючи, таким чином, в тому числі і в інтересах останнього.
Більше того, апелянт, визнаючи факт того, що він більше не проживає на орендованій ним раніше квартирі, оскільки переїхав до своїх батьків, не ініціював перед органами опіки та піклування питання щодо його участі у вихованні дітей, а також не повідомляв останніх про зміну місця проживання, що вбачається з висновку органу опіки та піклування Борщівської міської ради від 29.11.2024 №3006/03-18. Згідно з цього ж висновку (акту обстеження умов проживання №89 від 19.11.2024, складений службою у справах дітей Борщівської міської ради) відповідач був виселений з вказаної квартири, зі слів власниці квартири ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через несплату комунальних послуг.
Також, як було встановлено судом, згідно з висновків Борщівської міської ради як органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та участі батька у їх вихованні №821/03-18 від 22.03.2024 та №1227/03-18 від 02.05.2024 ОСОБА_4 , який проживає окремо, не звертався до служби у справах дітей із заявою щодо визначення його участі у вихованні дітей, встановлення порядку побачення та спілкування з ними, хоч був неодноразово повідомлений про таку можливість.
З матеріалів справи не вбачається будь-яких даних про звернення відповідача до органів опіки та піклування про обстеження умов за адресою його батьків, де він на даний час, за твердженням апелянта, проживає.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не заслухав думку малолітньої дитини сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , то колегія суддів вважає, що в даному випадку судом не було порушено норми процесуального права, оскільки з огляду на встановлені судом обставини справи, а також наявні в матеріалах справи докази ані судом першої інстанції, ані колегією суддів апеляційного суду не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про несприятливі умови проживання дітей з матір`ю. Навпаки, з огляду на зміст наявних в матеріалах справи висновків органу опіки та піклування, як за попереднім місцем проживання, так і теперішнім у батьків позивачки, для проживання дітей створено необхідні умови: виділено дві окремі кімнати, відповідні меблі, письмовий дитячий та комп`ютерний столи, шафи, спільні місця, куточки для відпочинку, розвитку, навчання. У кімнатах забезпечено температурний та санітарний режими. Діти забезпечені одягом, взуттям, іграшками, шкільним приладдям, повноцінним харчуванням. За ними здійснюється належний догляд. В наявності комп`ютер, планшет, мобільний телефон (у ОСОБА_7 ), розвиваючі та логічні ігри.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Порушень норм процесуального та матеріального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-384 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 12 грудня 2024 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 квітня 2025 року.

Головуючий 
Судді