П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/25416/24	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 03.12.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі – в/ч НОМЕР_2 ), НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_4 ) (далі – в/ч НОМЕР_4 ) про:
-          визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_2 , щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 в період з 24 березня 2022 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі – Постанова №704) (в редакції чинній з 29 січня 2020 року);
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 24 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок додаткових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 24 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 , з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1  за період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок додаткових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року ОСОБА_1 , з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_4 , яка полягає в не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_2 , яка полягає в не виплаті компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного у зв`язку з виконанням обов`язків ОСОБА_1 при проходженні військової служби в період з березня 2022 року по листопад 2023 року;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного у зв`язку з виконанням обов`язків ОСОБА_1 при проходженні військової служби в період з березня 2022 року по листопад 2023 року;
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_4 , яка полягає в не виплаті компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного у зв`язку з виконанням обов`язків ОСОБА_1 при проходженні військової служби в період з листопада 2023 року по червень 2024 року включно;
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_4 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного у зв`язку з виконанням обов`язків ОСОБА_1 при проходженні військової служби в період з листопада 2023 року по червень 2024 року включно;
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_4 щодо виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік;
-          зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 роки;
-          стягнення з в/ч НОМЕР_4 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26 червня 2024 року по день фактичної виплати.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 про скасування п.6 Постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 (далі – Постанова №103), посадовий оклад та оклад за військовим званням розраховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 (далі – Постанова №704).
Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивач зазначив, що має право на відповідну допомогу на підставі абз.1 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі – Закон №2011-ХІІ) та розділу ХХХІІ Наказу Міністра оборони України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" №260 (далі – Порядок №260). У своїх доводах позивач посилався на те, що оскільки він звільнений у відставку за п."б" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", то має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Щодо виплати компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення при проходженні військової служби в період з березня 2022 року по травень 2024 року, позивач зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. №1161" №244, яка набрала чинності 24.03.2023 року, розширено перелік осіб, доходи яких у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором, надано відповідні пільги особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, на підставі відповідних витягів з наказів. Таким чином, грошове забезпечення військового службовця не підлягає оподаткуванню військовим збором. Тому утриманий військовий збір за період з березня 2022 року по червень 2024 року, як вважає позивач, підлягає поверненню.
Щодо позовних вимог в частині матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік позивач зазначив, що має право на таку допомогу, оскільки відповідно рішення Міністра оборони України від 16 січня 2024 року №183/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. При звільненні позивачем було написано рапорт на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Разом з рапортом при звільненні позивачем було надано довідку до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №681570 (третя група інвалідності причина інвалідності: травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини) та медичну документацію про перебування на лікуванні. Однак, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань позивачу за 2024 рік виплачено не було.
Щодо стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26 червня 2024 року по день фактичної виплати позивач посилався на приписи ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України щодо відповідальності роботодавця за затримку розрахунку при звільненні.
Також у позовній заяві наведений попередній розрахунок суми судових витрат, який складається з витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.
Відповідач – в/ч НОМЕР_4 позов не визнав, вказуючи наступне:
Щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, відповідач пояснював, що позивача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з огляду на що відповідно до абз.24 пп.3 п.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України. На виконання п.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 було затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі – Порядок № 460). Відповідно до п.1 Порядку №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення. Наявне право позивача на отримання одноразової допомоги саме в такому розмірі зазначено в Наказі №397-ОС, згідно архівної відомості №1 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року (додаток до позовної заяви, рядок 65) виплачена в повному обсязі, отже в/ч НОМЕР_4 діяла у повній відповідності до Закону №2011-ХІІ та Порядку № 460.
Щодо виплати компенсації військового збору, відповідач пояснював, що згідно з абз.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1161 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року №244, позивач набув право на компенсацію військового збору лише за ті періоди, коли брав безпосередню участь в бойових діях та інших заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), тобто в період з 01 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року, про що позивач сам зазначає. Водночас, позивач був зарахований у списки особового складу та на всі види забезпечення (в тому числі грошового) у в/ч НОМЕР_4 лише з 08 листопада 2023 року, що підтверджується наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 08 листопада 2023 року №541-ОС (додаток до позовної заяви). Таким чином, протягом проходження військової служби в в/ч НОМЕР_4 позивач не набув права на пільгу з оподаткування військовим збором, так як не брав безпосередню участь в бойових діях та інших заходах, не перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), отже в/ч НОМЕР_4 правомірно утримували з грошового забезпечення позивача військовий збір, діючи у повній відповідності до ПК України та Постанови №1161. Тому заявлена до в/ч НОМЕР_4 позовна вимога щодо виплати компенсації військового збору є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2024 рік відповідач пояснював, що відповідно до п.1 глави 6 розділу IV Інструкції №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Відповідно до п.2 Інструкції №558, матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою. Позивач не звертався до керівництва в/ч НОМЕР_4 з відповідним рапортом. Крім того 15 жовтня 2024 року на картковий рахунок позивача надійшла матеріальна допомога у сумі 1 093,35 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №6494 від 14 жовтня 2024 року, отже спірна складова в цій частині відсутня взагалі.
Щодо стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 26 червня 2024 року по день фактичної виплати, відповідач пояснював, що позивача було виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_4 наказом №397-ОС від 26 червня 2024 року. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань позивач отримав 15 жовтня 2024 року, позаяк в/ч НОМЕР_4 фактично не мали можливість розрахувати позивача за даним видом виплати в день виключення зі списків особового складу, оскільки позивач не подав відповідний рапорт, в тому числі при звільненні, не надавши в/ч НОМЕР_4 достатнього часу на опрацювання його рапорту, проведення засідання комісії, та видання наказу на виплату.
Також відповідач – в/ч НОМЕР_4 заперечував щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, посилаючись на неспівмірність витрат на оплату послуг представника позивача із реальним обсягом наданих послуг, їх якістю та витраченим часом.
Відповідач – в/ч НОМЕР_2 позов не визнав, вказуючи, що в період спірних правовідносин з березня 2022 року по травень 2023 позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , а тому перебував й на фінансовому забезпеченні. При цьому позивач не звільнявся з військової служби у військовій частині НОМЕР_2 в листопаді 2023 року, а переведений для подальшого проходження служби в іншу частину – НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, де продовжив проходити військову службу, з якої, в подальшому, він був звільнений в запас Збройних Сил України, та яка мала проводити остаточний розрахунок перед звільненням по всім видам забезпечення за період проходження служби в Державній прикордонній службі України
Щодо відсутності порушень з боку посадових осіб прикордонного загону в частині здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу та одноразових грошових виплат в період проходження служби, у відзиві зазначено, що нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалось відповідно до п.4 Постанови №704, де установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Відповідач стверджував, що п.4 Постанови №704, в редакції Постанови №103, законодавець не змінював до травня 2023 року. Тобто, маючи обов`язок лише виконувати вимоги законодавства, а не його змінювати чи виходити за його рамки, відповідач правомірно застосував положення пункту 4 Постанови №704 в редакції Постанови №103, який не передбачав застосування розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Щодо позовних вимог про стягнення компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення позивача за період проходження військової служби з березня 2022 року по листопад 2023 року, відповідач пояснював, що Постановою КМУ №1161 не було передбачено пільги щодо сплати військового збору військовослужбовцям ЗСУ, крім тих, які визначені у вказаній постанові. Застосування пільги в оподаткуванні для військовослужбовців виникло після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року №244, яка набрала чинності 24 березня 2023 року. Позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у період з 01 серпня 2022 року по 31 грудня 2022 року та з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року, що підтверджується довідками від 02 березня 2023 року №4997, від 22 травня 2023 року №1569. Отже, оскільки позивач приймав участь у здійсненні заходів до  набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року №244, то підстави для відшкодування йому військового збору, утриманого з грошового забезпечення за період з березня 2022 року по листопад 2023 року відсутні.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність вч/ НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням. 
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови №704, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо невиплати компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного ОСОБА_1 при проходженні військової служби у періоди: з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 року по 04 жовтня 2022 року; з 18 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року; з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року; з 13 січня 2023 року по 15 березня 2023 року. 
Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію військового збору, утриманого з грошового забезпечення одержаного ОСОБА_1 при проходженні військової служби у періоди: з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 року по 04 жовтня 2022 року; з 18 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року; з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року; з 13 січня 2023 року по 15 березня 2023 року. 
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          в період спірних правовідносин з березня 2022 року по травень 2023 позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , а тому перебував в останній на фінансовому забезпеченні. Позивач не звільнявся з військової служби у в/ч НОМЕР_2 в листопаді 2023 року, а переведений для подальшого проходження служби в іншу частину – НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України, де продовжив проходити військову службу, з якої, в подальшому, він був звільнений в запас Збройних Сил України та яка мала проводити остаточний розрахунок перед звільненням по всім видам забезпечення, в тому числі і по виплаті індексації за весь період проходження служби в Державній прикордонній службі України;
-          вже з листопада 2020 року, а тому і в період спірних правовідносин з 01 вересня 2022 року по 19 травня 2023 року, примітки до додатках 1, 12, 13, 14, передбачених п.4 Постанови №704, містились вимоги по розрахунку: "Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704". Тобто, вказані під час спірних правовідносин з 24 березня 2022 року по 20 травня 2023 року примітки до додатків, передбачених п.4 Постанови №704, не містили зазначення розрахункової величини – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року;
-          постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18 був скасований п.6 Постанови №103, в частині, який стосувався прав військових пенсіонерів та звужував гарантоване державою право на належне пенсійне забезпечення вказаної категорії осіб, але вказана постанова суду не мала жодного відношення до п.4 Постанови №704. Тобто, маючи обов`язок лише виконувати вимоги законодавства, а не його змінювати чи виходити за його рамки, в/ч НОМЕР_2 правомірно застосував положення п.4 Постанови №704 в редакції Постанови №103, який не передбачав застосування розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. З огляду на вказане, протиправна складова саме у діях відповідача відсутня взагалі;
-          ПК України імперативно визначено, що застосування пільги та звільнення від оподаткування військовим збором військовослужбовця можливо тільки після підтвердження статусу особи, яка має право на таку пільгу, в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, в Постанову Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1161 внесені зміни Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року №244, яка набрала чинності 24 березня 2023 року, тобто тільки з 24 березня 2023 року був регламентований порядок підтвердження статусу осіб, які мають право на застосування пільги з оподаткування військовим збором, що відповідно виключало до вказаної дати можливість діяти військовій частині на власний розсуд, що спричинило б вчинення порушення ст. 19 Конституції України. Вказаний висновок про можливість застосування пільги в оподаткуванні для військовослужбовців тільки після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року №244 повністю відповідає і інформації, викладеній в Листі Державної податкової служби України від 28 червня 2023 року №7906/5/99-00-24-03-03-05 (додаток №2), який направлений на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України та в подальшому розісланий останньою до всіх прикордонних загонів.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації.
Згідно Витягу з наказу начальника в/ч НОМЕР_2 від 24 березня 2022 року №131-ОС, солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, який прибув для подальшого проходження служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за посадою інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби прикордонної застави (окремої) прикордонної комендатури швидкого реагування, з 24 березня 2022 року зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.
Згідно Витягу з наказу начальника в/ч НОМЕР_4 від 08 листопада 2023 року №541-ОС, сержанта ОСОБА_1 (П-061589), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, з 08 листопада 2023 року зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення   НОМЕР_3 прикордонного загону. Підстава: наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18 жовтня 2023 №370-ОС, припис в/ч НОМЕР_2 від 07 листопада 2023 року №12/1970.
Отже, ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 у період з 24 березня 2022 року по 07 листопада 2023 року.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_5 від 02 березня 2023 року №4997, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей: з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 по 04 жовтня 2022 року; з 18 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 22 травня 2023 року №1569, позивач з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Бахмут Донецької області.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 20 червня 2023 року №402, з 13 січня 2023 року (наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №31-ос від 13 січня 2023 року, підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09 січня 2023 року №8-Т) по 15 березня 2023 року (наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №204-ос від 09 квітня 2023 року, підстава: посвідчення про відрядження від 09 квітня 2023 року №1890) перебував у службовому відрядженні на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) з метою прийняття участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Згідно Витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_4 ) від 26 червня 2024 року №397-ОС, сержанта ОСОБА_1 (П-061589), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 3 категорії (фахівця зв`язку) групи зв`язку та автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б), який звільнений з військової служби у запас, наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19 червня 2024 №375-ос за пп."б" за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 26 червня 2024 року виключено зі списків особового складу  та всіх видів забезпечення.
Отже, ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_4 у період з 08 листопада 2023 року по 26 червня 2024 року.
Відповідно до змісту з наказу від 26 червня 2024 року №397-ОС:
вислуга років на 26 червня 2024 року становить: - календарна військова 02р 03м 11 дн, - пільгова військова 00р 05м 11 дн, всього військова 02р 08м 22дн; 
відповідно до абз.3 п.14 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ виплатити грошову компенсацію за 23 невикористаних дні щорічної основної відпустки за 2022 рік за 15 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік; 
грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримав;
виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік;
виплатити грошову компенсацію за 28 невикористаних календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки;
відповідно до п. 1Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460, виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 26 місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено, зокрема, тим, що за період проходження військової служби грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось без врахування змін прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. 
16 травня 2024 року позивач звернувся до начальника в/ч НОМЕР_2 із заявою, якою просив здійснити перерахунок грошового забезпечення за періоди з 24 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови №704, а також всіх інших належних за період з 24 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року, додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та інших).
Листом за підписом в.о. командира в/ч НОМЕР_2 позивачу повідомлено, що посадові оклади та оклади за військове звання встановлювались відповідно та з урахуванням п.4 Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до вказаної постанови.
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 04 липня 2024 року №179, при звільненні позивачу нараховані та виплачені такі складові грошового забезпечення, зокрема:
Компенсація за невикористану щорічну відпустку 2022 року;
Компенсація за невикористану щорічну відпустку 2024 року;
Компенсація за невикористану відпустку УБД;
Одноразова грошова допомога при звільненні – 24 089,52 грн.
Зараховані на картковий рахунок 14 червня 2024 року та 26 червня 2024 року, з утриманням військового збору.
Також позивач оскаржує невиплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;  компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення за період проходженні військової служби з березня 2022 року по листопад 2023 року та з листопада 2023 року по червень 2024 року; матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.
Як зазначено у позові, 11 липня 2024 року позивач звернувся до начальника НОМЕР_3 прикордонного загону з рапортом щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, однак відповіді на рапорт не отримав.
У відзиві в/ч НОМЕР_4 повідомлено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань позивач отримав 15 жовтня 2024 року, оскільки позивач не подав відповідний рапорт, в тому числі при звільненні, не надавши в/ч НОМЕР_4 достатнього часу на опрацювання рапорту, проведення засідання комісії, та видання наказу на виплату.
Вирішуючи справу (в частині задоволених позовних вимог), суд першої інстанції виходив з того, що станом на 19 травня 2023 року п.4 Постанови №704 застосовується в редакції (в первинній редакції на дату прийняття), якою встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Відтак підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 про перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.ч.1-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, п.п.2-3 розділу I, п.1 глави 7 розділу IV, п.1 глави 6 розділу IV Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно ч.ч.1-4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року №558 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі – Інструкція №558).
Цю Інструкцію розроблено відповідно до Законів №2011-ХІІ, "Про Державну прикордонну службу України", постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх", постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям.
Згідно п.п.2-3 розділу I Інструкції №558, у цій Інструкції термін "грошове забезпечення" означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із:
посадового окладу;
окладу за військовим званням;
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії);
одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
Місячне грошове забезпечення складається із:
основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням);
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).
Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Щодо позовних вимог в частині перерахунку грошового забезпечення з врахуванням змін прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. 
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, яка набрала чинності 01 березня 2018 року.
Постановою №704 збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до п.4 Постанови №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з Додатками 1, 12, 13, 14.
Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).
Постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, п.4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (п.6 Постанови №103).
Постанова №103 набула чинності 24 лютого 2018 року.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким були внесені зміни до п.4 Постанови №704.
З урахуванням наведеного Верховний Суд у постанові від 15 червня 2023 року у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування з 29 січня 2020 року (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року) положень п.4 Постанови №704 у редакції до 24 лютого 2018 року, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 червня 2023 року у справі №380/13603/2.
Отже, з 29 січня 2020 року була відновлена дія п.4 Постанови №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.
Відтак, з 29 січня 2020 року – з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 – виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення та виплат, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог ст. 9 Закону №2011-ХІІ.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з Постановою № 04, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, від 19 жовтня 2022 року у справі №400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі №380/18850/21, від 23 травня 2023 року у справі № 380/22021/21.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Відповідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року – 2 481 гривня. 
Відповідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року – 2 684 гривні.
Отже розмір прожиткового мінімуму для визначення посадових окладів військовослужбовців у 2022-2023 роках, є більшим ніж в 2018 році.
Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, є величина – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного календарного року (через його збільшення на відповідний рік.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21, де Суд висновував, що з 01 січня 2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 24 березня 2022 року по 20 травня 2023 року позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що станом на 19 травня 2023 року п.4 Постанови №704 застосовується в редакції (в первинній редакції на дату прийняття), якою встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що 20 травня 2023 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481, якою внесено зміну до п.4 Постанови №704), шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: " 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Колегія суддів вважає вірним посилання суду першої інстанції, що Постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481 набула чинності 20 травня 2023 року, отже не підлягає застосуванню до спірних правовідносин про перерахунок та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 24 березня 2022 року по 19 травня 2023 року, та відповідно має застосовуватись з 20 травня 2023 року.
Крім того, відповідно ч.1 ст. 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно п.1 глави 7 розділу IV Інструкції №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Згідно п.1 глави 6 розділу IV Інструкції №558, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Отже, обчислення вказаних виплат (допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.
Згідно наявної у матеріалах справи Довідки в/ч НОМЕР_2 про грошове забезпечення за період з січня 2022 року по січень 2023 року (а.с.28), позивачу виплачено: у липні 2022 року – матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань; у липні 2022 року – допомогу для оздоровлення.
На підставі викладеного, враховуючи, що обчислення грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється, виходячи з місячного грошового забезпечення, то, відповідно, нарахування вказаних додаткових видів грошового забезпечення здійснюється з використанням тієї ж розрахункової величини, що і обрахунок основних видів грошового забезпечення, а саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Щодо позовних вимог в частині виплати компенсації військового збору, утриманого з грошового забезпечення за період проходженні військової служби з березня 2022 року по червень 2024 року.
Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування військовим збором грошового забезпечення військовослужбовців та інших осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану" від 19 червня 2022 №2308-ІХ (далі – Закон №2308-ІХ), яким прийнятий пільговий порядок оподаткування військовим збором грошового забезпечення у період дії правового режиму воєнного стану, діє з 09.07.2022, а відповідний порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором у період дії правового режиму воєнного стану відповідно до змін внесених Законом України від 19 червня 2022 року №2308-ІХ був визначений Кабінетом Міністрів України у березні 2023 року у Постанові "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. №1161" №244 від 17 березня 2023 року.
Відтак, у спірному періоді з 09 липня 2022 року по 17 березня 2023 року діяли тільки норми Закону №2308-ІХ.
Зважаючи, що у спірному періоді був відсутній порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором відповідно до змін внесених у ПК України Законом №2308-ІХ, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не може бути позбавлений права на отримання пільги з оподаткування військовим збором, встановленої цим Законом.
Законом №2308-ІХ встановлено, що від оподаткування військовим збором під час дії військового стану звільняється грошове забезпечення осіб, на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Оскільки згідно довідки в/ч НОМЕР_5 від 02 березня 2023 року №4997, позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей: з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 року по 04 жовтня 2022 року; з 18 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року (а.с.24).
Згідно довідки в/ч НОМЕР_2 від 22 травня 2023 року №1569, позивач з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Бахмут Донецької області (а.с.22).
Згідно Довідки в/ч НОМЕР_2 від 20 червня 2023 року №402, з 13 січня 2023 року (наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №31-ос від 13 січня 2023 року, підстава: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 09 січня 2023 року №8-Т) по 15 березня 2023 року (наказ начальника НОМЕР_1 прикордонного загону №204-ос від 09 квітня 2023 року, підстава: посвідчення про відрядження від 09 квітня 2023 року №1890) перебував у службовому відрядженні на ділянці НОМЕР_6 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ) з метою прийняття участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (а.с.23).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи позивача у вигляді грошового забезпечення, отримані на період його безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а саме з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року; з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року; з 01 жовтня 2022 по 04 жовтня 2022 року; з 18 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2022 року; з 01 листопада 2022 року по 30 листопада 2022 року; з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року; з 14 січня 2023 року по 22 січня 2023 року; з 13 січня 2023 року по 15 березня 2023 року.
З урахування зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують факти та мотивування яких повністю підтверджуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.