УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/7148/23 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А. 
Категорія 53 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря     Нестерчук М.Д.., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/7148/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім внаслідок вчинення ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , на рішення  Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л. А..,-

ВСТАНОВИВ:

         У листопаді 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що 29.04.2023 року, о 20.40 год. неповнолітній ОСОБА_3 за адресою: м.Коростень, вул. Воровського,89, керуючи велосипедом, допустив зіткнення з автомобілем "Nissan Qashqai", державний номерний знак НОМЕР_1 , під її керуванням. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. 
Постановою слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 31.07.2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.06.2023 року за №12023060490000478, закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Вона є власником вказаного автомобіля, відповідачка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 . 
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.3 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов`язків, а саме за те, що 29.04.2023 року, о 20.40 годині, за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилась від передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до того, що неповнолітній порушив ПДР та потрапив у ДТП. Дана постанова не оскаржувалася та є чинною.
Відповідно до звіту № 12/23 від 29.04.2023 року встановлені наступні пошкодження КТЗ в результаті ДТП: розбите вітрове скло, розбита гратка радіатора, розрив пластику на передній нижній частині бампера, розбита рамка переднього номерного знаку, розбите кріплення кришки буксирувального крюка, розбито кріплення передньої лівої протитуманної фари, деформовано капот, тріщини та подряпини ЛФП передньої верхньої частини бампера, деформовано передній номерний знак.
Вартість відновлювального ремонту авто марки "Nissan Qashqai", державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 37636,68 грн.
Зауважила, що внаслідок дій відповідачки були порушені її нормальні життєві плани та звичайні життєві зв`язки, автомобіль їй потрібен для поїздок на роботу та для сімейних потреб, вона не мала можливості користуватись цим транспортним засобом, у зв`язку з проведенням досудового розслідування витрачала свій час, відлучалась від сімейних справ.
 Таким чином, просила стягнути з відповідачки 37636,68 грн. вартості відновлювального ремонту, 2000 грн за підготовку звіту для визначення вартості матеріальних збитків, 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір. Крім того, просила стягнути з відповідачки моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. 
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37636 грн матеріальної шкоди, 2000 грн витрат по оплаті послуг за визначення вартості збитку, 2000 грн моральної шкоди, 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1073 грн 60 коп судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
               Зокрема, зазначає, що судом проігноровано те, що право вимагати відшкодування завданих збитків автомобілю може лише його власник або особа, яка на відповідній правовій підставі володіє ним. Натомість, позивачкою не підтверджено правові підставі володіння цим транспортним засобом , а згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником цього автомобіля є ОСОБА_4 . 
Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Також звертає увагу суду на те, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України), особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо шкоду було завдано не з її вини.
Будь-яких доказів вини її неповнолітнього сина ОСОБА_3 до позовної заяви не долучено, а відсутність протиправних (незаконних) дій її неповнолітнього сина, які спричинили шкоду позивачці, підтверджується постановою слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП України в Житомирській області Бондура С.А. від 31.07.2023 року.
Окрім того, саме на позивача покладено обов`язок довести факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-183це14 від 03 грудня 2014 року.
ОСОБА_1 керувала джерелом підвищеної небезпеки та допустила зіткнення з велосипедистом та саме її неповнолітній син ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і в даному випадку на безумовній підставі шкоду має відшкодовувати саме водій ОСОБА_1 , так як вона керувала джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від її вини.
Тому відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).
       Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2023 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 4.3 КУпАП, підтверджено подію, яка трапилась 29.04.2023 року, о 20.40 годині, за участю її неповнолітнього сина, тобто ДТП та порушення ним ПДР. Даною постановою не встановлено винуватість неповнолітнього, яка передбачена КУПАП.
       Судом при ухваленні рішення залишено поза увагою звіт №12/23 про оцінку колісного транспортного засобу «"Nissan Qashqai", державний номерний знак НОМЕР_1 , яку проведено з метою визначення вартості матеріального збитку, та який суперечить обставинам події ДТП і не може бути належним та допустимим доказом наявності таких пошкоджень транспортного засобу у ДТП. Зокрема, пошкодження автомобіля не були зафіксованими в день вчинення ДТП - 29.04.2023 року, а транспортний засіб ОСОБА_4 (власника транспортного засобу) було оглянуто 04.05. 2023 року, тоді як звіт №12/23 про оцінку колісного транспортного засобу «"Nissan Qashqai", державний номерний знак НОМЕР_1 , датований 05.05.2023 року, після того як трапилась ДТП.
 Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
               Судом встановлено, що 29.04.2023 року о 20.40 год., неповнолітній ОСОБА_3 за адресою: м. Коростень, вул. Воровського,89, керуючи велосипедом, допустив зіткнення з автомобілем "Nissan Qashqai", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 31.07.2023 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.06.2023 року за №12023060490000478, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито.
Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 11 вересня 2023 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.184 ч.3 КУпАП. Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.184 ч.3 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 
       Згідно зі звітом №12/23 про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Nissan Qashqai", 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , становить 37636,68 грн.
За послуги суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 , позивачкою сплачено 2000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією серії ББАІ №407347 від 05.05.2023 року.
Положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За змістом частин першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1,2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Nissan Qashqai" державний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 .
Таким чином, позивачка не є власником пошкодженого автомобіля "Nissan Qashqai" державний номер НОМЕР_1 .
Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння та роз`яснив, що абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.
Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. 
При цьому, факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.
Оскільки позивачка керувала транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, тобто майну, яким правомірно володіє позивачка, спричинена матеріальна шкода, вона має право на відшкодування завданої шкоди, що узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 200/21325/15-ц.
Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст.1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах, а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоду було завдано не з їхньої вини.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з частиною четвертою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. 
Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вказані положення законодавства були враховані судом першої інстанції, який дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивачки 37636 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а також 2000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.
       Оскільки наданий позивачкою звіт про оцінку колісного транспортного засобу не є судовою експертизою, відтак сплачені ФОП ОСОБА_5 кошти не є судовими витратами.
Таким чином, рішення в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 2000 грн витрат зі сплати послуг щодо визначення вартості збитку підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн витрат зі сплати послуг щодо визначення вартості збитку - скасувати.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                Судді: