Справа № 738/2852/24 	Головуючий у 1 інстанції Волошина Н. В. 	
Провадження № 33/4823/205/25 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Салая Г.А.,
захисника – Сльозки А.Ф. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Сльозки А.Ф. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2025 року, 

                                       У С Т А Н О В И В:
         
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Місцевим судом установлено, що 30 листопада 2024 року о 19:56 год ОСОБА_1 по вул. Олени Лук`янової, 20 у с. Блистова Корюківського району Чернігівської області керував автомобілем “Фольксваген Пассат”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. На вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, що зафіксовано технічними засобами відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          
Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду стосовно ОСОБА_1 змінити, застосувавши до нього адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Звертає увагу на розбіжності щодо зазначення ознак сп`яніння у направленні на огляд водія та у акті огляду на стан сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та на момент вчинення правопорушення за вказівкою командира виконував бойове завдання. На думку апелянта, застосовуючи аналогію права, можливо призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, не застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягається вперше, його дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам. Також він зайняв активну життєву позицію та став на захист Батьківщини під час воєнного стану. Вважає, таке стягнення буде пропорційним вчиненого адміністративного правопорушення, а при позбавленні права керування він не зможе виконувати свої службові обов`язки. 

У засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених  в ній підстав.

ОСОБА_1   у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
          
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Даних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовані дослідженими в судовому засіданні доказами та в апеляційній скарзі не оспорюється.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про зміну постанови суду в частині застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

За санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд 1 інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк. В даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості задовольнити апеляційні вимоги захисту про призначення стягнення тільки у виді штрафу, без позбавленням права керування транспортними засобами.

При винесенні рішення, апеляційний суд не може взяти до уваги вказівку захисту відносно розбіжностей у зазначенні ознак на стан сп`яніння у направленні та у акті огляду на стан сп`яніння, оскільки такі носять формальний характер та не впливають на правильність висновків суду.

Отже, адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування  транспортними засобами в стані сп`яніння  украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

З огляду на наведене, підстави для зміни постанови суду 1 інстанції, як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,  апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Сльозки А.Ф. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Г. А. Салай