ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2753/25 Справа № 192/339/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 49 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року у складі судді Стрельникова О.О.
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 
В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 20 лютого 2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У період шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, спільно з відповідачем не проживають, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечать його інтересам. 
Позивач просив справу розглянути без його участі, та наполягав на розірванні шлюбу. 
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведений належними та допустимими доказами факт припинення шлюбних відносин з відповідачем у справі та окремого проживання, а також дійсні причини розірвання шлюбу. Враховуючи, що розгляд справи проводився без участі сторін, суд позбавлений можливості з`ясувати фактичні відносини подружжя та встановити дійсні причини розірвання шлюбу, заявлений є безпідставним.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції, не врахував, що відмова у розірванні шлюбу є примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є недопустимим. Посилається на те, що неодноразово до суду надсилались заяви про розгляд справи без його участі та прийняття рішення на підставі наявних у справі доказів. Судові повістки, які надсилались на адресу відповідачу, повертались до суду з відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою, або за закінченням терміну зберігання, або вибула». Неприбуття позивача та відповідача на розгляд справи не перешкоджає вирішенню спору. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Судом встановлено, що з 20 лютого 2021 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності та недоведеності позову.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно із ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За змістом ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».
Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
Згідно із ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши у позові останнє відоме місце реєстрації відповідача у селищі Надіївка Дніпровського району Дніпропетровської області. 
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 458233 від 21 січня 2024 року на запит Солонянського райного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , має зареєстроване місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідачу направлялися за вказаною адресою судові повістки про виклик до суду, проте поверталися на адресу суду з відміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою або вибула», отже, вважається сповіщеною належним чином. 
Враховуючи наведене вище, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є помилковими з огляду на те, що позивач і відповідач є громадянами України, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач і відповідач проживають за межами України на постійній основі, що може бути підставою для обмеження їх в праві звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу в порядку, передбаченому ст. 28 ЦПК України. Окрім цього, з часу подання позову, у сторін було достатньо часу для примирення, якого не відбулося, що підтверджується заявою позивача, в якій останній наполягав на розірванні шлюбу, пославшись, зокрема, на те, що відповідно положень ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Встановивши, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а відмова суду у розірванні шлюбу може свідчити про примушування позивача до шлюбу, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу. 
За правилами п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Отже, з огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вважає що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816, 80 грн.
Керуючись ст. ст. 376, 381 - 384, 389 - 392 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення. 
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 ), зареєстрований 20 лютого 2021 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 137, розірвати.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816, 80 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 травня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна