ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2025 року           справа №200/45/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 200/45/25 (головуючий суддя у І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року у розмірі 132 357,69 грн;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області сплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року в розмірі 132 357,69 грн негайно після набрання судовим рішенням законної сили;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у належному розмірі, за період затримки її виплати на один і більше календарних місяців по дату фактичної виплати.
В обгрунтування позову зазначив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 500/1445/24 ГУ ПФУ в Тернопільській області провело перерахунок його пенсії з 06 березня 2023 року відповідно до ст. 8 Закону України від 02 вересня 2008 року № 345-VІ «Про підвищення престижності шахтарської праці», виходячи з 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.
ГУ ПФУ в Тернопільській області передало пенсійну справу позивача до ГУ ПФУ в Донецькій області для здійснення виплати пенсії за місцем його реєстрації.
За період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року заборгованість по пенсії склала 132 357,69 грн, проте, відповідач ці кошти добровільно не виплачує.
Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, просив суд задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком, нарахованої за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року, в сумі 132 357,69 грн.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 пенсію за віком, нараховану за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року, в сумі 132 357 гривень 69 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позовна заява у цій справі фактично спрямована на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/1445/24.
Заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та Головним управлінням нового спору. Наразі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив про відсутність справи в паперовому вигляді та що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком, яка йому призначена з 06 березня 2023 року відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Пенсія позивачу призначена на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 500/1684/23, яким, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 в пільговий стаж періоди роботи на посадах учня машиніста підземних установок з 01 листопада 1996 року по 30 червня 1997 року; машиніста підземних установок з повним робочим днем в шахті з 01 липня 1997 року по 31 листопада 1998 року; машиніста підземних установок з 05 грудня 1995 року по 31 травня 2000 року; з 02 листопада 1998 року по 21 лютого 2000 року; підземного гірничого робочого з повним днем в шахті з 05 лютого 2001 року по 06 березня 2023 року та зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 06 березня 2023 року.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 500/1445/24, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06 березня 2023 року відповідно до ст. 8 Закону № 345, виходячи з 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 500/1445/24 набрало законної сили на підставі ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року.
Відомості ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії свідчать про те, що внаслідок перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі № 500/1445/24 за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року ОСОБА_1 нарахована, проте не виплачена пенсія в загальній сумі 132 357,69 грн.
У відповідь на адвокатський запит представника позивача разом з листом від 01 січня 2025 року № 49/02-16 ГУ ПФУ в Донецькій області надало довідку про суму заборгованості по пенсії ОСОБА_1 , яка виникла в результаті перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 500/1445/24.
На час розгляду справи докази повного або часткового погашення заборгованості з пенсії, яка виникла за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року і становить 132 357,69 грн, відповідачем не надані.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що позивач має право на отримання нарахованої пенсії за спірний період без відтермінування такої виплати, як наслідок, бездіяльність відповідача, яка виразилася у відтермінуванні виплати позивачу зазначеної заборгованості є протиправною – тобто, такою, що порушує право позивача на своєчасне отримання належних йому пенсійних виплат.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії суд першої інстанції зазначив, що такі не підлягають задоволенню оскільки заявлені передчасно.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у  старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон № 1058- ІV).
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
На підставі статті 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Стаття 46 Закону № 1058 передбачає, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 
У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
У преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Конституційне поняття “Закон України”, на відміну від поняття “законодавство України”, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у рішенні від 03 травня 2018 року за результатами розгляду зразкової справи № 805/402/18. 
Верховний Суд України у своїх судових рішеннях неодноразово вказував, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що невиплату пенсії позивачу було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058, тому бездіяльність відповідача є протиправною і пенсійний орган зобов`язаний виплатити позивачу заборгованість з пенсії.
Є неприйнятними доводи апелянта, що даний спір виник у зв`язку із невиконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі № 500/1445/24.
Предметом позову у справі № 500/1445/24 було зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06 березня 2023 року відповідно до ст. 8 Закону № 345, виходячи з 80% заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону № 1058, абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058.
Проте, предметом розгляду цієї справи є правомірність невиплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_1 пенсії за віком, нарахованої за період з 06 березня 2023 року по 30 листопада 2024 року, в сумі 132 357,69 грн.
Отже, в межах справи № 500/1445/24 не розглядалось питання нарахування та виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу заборгованості з пенсії, за спірний період, не надавалась оцінка розміру такої заборгованості та порядку її виплати.
Таким чином, у спірних правовідносинах відсутній спір у зв`язку із невиконанням судового рішення у справі № 500/1445/24.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 200/45/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі № 200/45/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 29 травня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 29 травня 2025 року.

Головуючий суддя                                                             І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                Е.Г. Казначеєв