ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 688/4533/23
Провадження № 22-ц/820/936/25

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Дубова М.В.,
за участю: представника апелянта – адвоката Вербицького Р.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/4533/23 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Вербицьким Романом Анатолійовичем, на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року, в складі судді Стаднічук Н.Л., за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , інші особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2 , Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни,

встановив:

Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог 
В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати незаконною відмову Тернопільського відділу державної виконавчої служи Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, викладену в листі від 11 лютого 2025 року №12891, у задоволенні заяви представника боржника у виконавчому провадженні №76857981; скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни про відкриття виконавчого провадження №76857981 від 22 січня 2025 року; скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни про арешт коштів боржника від 22 січня 2025 року у виконавчому провадженні №76857981; вилучити відомості про боржника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 посилався на те, що у провадженні старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Кузьомко Х.П. перебуває виконавче провадження №76857981 з виконання виконавчого листа Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі №688/4533/23 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 250000 грн. Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року у справі №688/4533/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року. Цією ж ухвалою зупинено виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку. 22 січня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції Кузьомко Х.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №688/4533/23 від 26 листопада 2024 року та постанову про арешт коштів боржника. Представник ОСОБА_1 звернувся до органу державної виконавчої служби із заявою про скасування цих постанов та вилучення відомостей про боржника із Єдиного реєстру боржників, оскільки, з огляду на ухвалу Верховного Суду від 23 грудня 2024 року, вважав їх передчасними. Листом Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції від 11 лютого 2025 року №12891 у задоволенні заяви відмовлено. Зазначає, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про початок примусового виконання діяла заборона на виконання рішення суду, встановлена ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року. Отже, державний виконавець не мав повноважень починати примусове виконання рішення суду, здійснювати звернення стягнення на майно боржника шляхом накладення арешту на кошти. Вважає такі дії та рішення державного виконавця незаконними, оскільки зупинення виконання рішення зумовлює неможливість відкриття виконавчого провадження та здійснення будь-яких виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року у задоволенні скарги відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції своєчасно відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №688/4533/23, виданого 25 листопада 2024 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області, а після отримання державним виконавцем ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2024 року зупинено виконавче провадження, тому підстав для визнання постанов державного виконавця незаконними та їх скасування немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Узагальнення доводів апеляційної скарги
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року діяла заборона на його виконання, встановлена ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року про відкриття касаційного провадження у справі №688/453323, яка набрала законної сили. Таким чином, державний виконавець не мав повноважень починати примусове виконання рішення суду, здійснювати звернення стягнення на майно боржника шляхом накладення арешту на кошти. При цьому, ухвала Верховного Суду про відкриття провадження у справі та зупинення виконання судового рішення є відкритою для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади, а тому державний виконавець мав би перевірити вказану інформацію. Натомість, суд дійшов помилкових висновків, що державний виконавець діяла у межах повноважень та обов`язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження».
Процесуальні дії апеляційного суду
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ухвалою суду від 25 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник апелянта ОСОБА_1 – адвокат Вербицький Р.А. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Апелянт ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Стягувач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила.
Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, представник органу державної виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина
Встановлені фактичні обставини справи 
Встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року у справі №688/4533/23, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року, позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 250000 грн.
26 листопада 2024 року Шепетівський міськрайонний суду Хмельницької області видав виконавчий лист у справі №688/4533/23.
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року, зупинено виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.
22 січня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Х.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76857981 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 250000 грн.
Також, 22 січня 2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Х.П. винесено постанову про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 275255 грн.
Інформацію про ОСОБА_1 як про боржника за рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області внесено до Єдиного реєстру боржників. 
03 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Вербицький Р.А. звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служи Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни про відкриття виконавчого провадження №76857981 від 22 січня 2025 року; скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служи Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни про стягнення виконавчого збору від 22 січня 2025 року у виконавчому провадженні №76857981; скасувати постанову старшого державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служи Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузьомко Христини Павлівни про арешт коштів боржника від 22 січня 2025 року у виконавчому провадженні №76857981; вилучити відомості про боржника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.
Листом Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11 лютого 2025 року 12891, адресованому адвокату Вербицькому Р.А., повідомлено, що після отримання 24 січня 2025 року копії ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2024 року про відкриття касаційного провадження у справі №688/4533/23, державним виконавцем 28 січня 2025 року винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, якою вчинення виконавчих дій зупинено до вирішення справи по суті. З урахуванням наведеного, відсутні підстави для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, арешту майна боржника та вилучення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень – складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013).
Частиною 1 статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII). 
Згідно із частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII встановлює обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №910/7221/17 зазначив, що в силу приписів Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.
Тобто, виконання судового рішення є обов`язком державного виконавця в силу закону.
Встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року у справі №688/4533/23, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 250000 грн.
Відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Таким чином, рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року набрало законної сили з дня ухвалення постанови Хмельницьким апеляційним судом, тобто 07 листопада 2024 року.
26 листопада 2024 року Шепетівський міськрайонний суду Хмельницької області видав виконавчий лист у справі №688/4533/23.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
При цьому, детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій (в тому числі під час відкриття виконавчого провадження) регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.
Розділ ІІІ Інструкції регламентує вимоги, яким має відповідати виконавчий документ, та відомості, які мають міститися у заяві про примусове виконання рішення, дії виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження.
За змістом пунктів 4, 5 Розділу ІІІ Інструкції, зокрема: виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
21 січня 2025 року до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява ОСОБА_2 про примусове виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року, у зв`язку з чим державним виконавцем 22 січня 2025 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника.
При цьому, частиною 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що cторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник – фізична особа – також про зміну місця роботи.
З аналізу наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що до обов`язків державного/приватного виконавця не входить перевірка наявності судових рішень, що стосуються перебуваючого у нього на виконанні виконавчого листа. Обов`язок повідомити виконавця про обставини, які обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій покладено на сторони виконавчого провадження, які в цьому питанні є заінтересованими особами і повинні відповідально користуватися своїми правами та обов`язками, а не перекладати їх на державного/приватного виконавця, який при вчиненні виконавчих дій зобов`язаний діяти об`єктивно і неупереджено по відношенню до обох сторін виконавчого провадження.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року у справі №235/5555/16-ц.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що державний виконавець під час прийняття постанов від 22 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження та про арешт коштів боржника діяв на підставі виконавчого документа, який за формою та змістом відповідав приписам статті 4 Закону №1404-VIII, та його дії не суперечили вимогам законодавства та Інструкції. Доводів та доказів про інше матеріали справи, апеляційна скарга не містять.
Відповідно до частини 1 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи наведене, така ухвала суду касаційної інстанції зобов`язує виконавця не проводити дії з примусового виконання рішення суду, перешкоджає проведенню виконавчих дій.
Встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року, зупинено виконання рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року до закінчення їх перегляду у касаційному порядку.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Зупинення виконавчого провадження – це припинення вчинення виконавчих дій, обумовлене обставинами, що перешкоджають у їх вчиненні, передбаченими у нормах Закону України «Про виконавче провадження», які не можуть бути усунуті ані виконавцем, ані учасниками виконавчого провадження, протягом певного проміжку часу.
На підставі частини 2 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.
Згідно з частиною 4 статті 35 Закону №1404-VIII арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки виконавчі дії, що є предметом оскарження боржником, вчинені державним виконавцем до того моменту, як він дізнався про наявність ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2024 року про зупинення виконання рішення суду, постановленій у справі №688/4533/23.
Ці висновки заявником належними та допустимими доказами не спростовано.
При цьому, після отримання державним виконавцем ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2024 року, ним винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 листопада 2024 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області у справі №688/4533/23.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв відповідно до вимог, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а тому не вбачає підстав для визнання неправомірною відмови Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції у задоволенні заяви ОСОБА_1 та скасування постанов державного виконавця від 22 січня 2025 року про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника.

Висновки суду апеляційної інстанції 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Вербицьким Романом Анатолійовичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова
Р.С. Гринчук 
А.М. Костенко