Дата документу 23.04.2025 Справа № 331/6782/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №331/6782/24                                      Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Провадження № 22-ц/807/928/25 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
23 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Гончар М.С.,
Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_3 , третя особа:Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства,-
В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2024 року позивач в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив виключити запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , як батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з актового запису про народження ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_2 .
Ухвалою суду від 20 січня 2025 року по справі призначено судову генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та провадження по справі було зупинено.
19.02.2025 до суду надійшло клопотання експерта щодо забезпечення явки учасників справи до експертної установи для відібрання біологічних зразків та оплату експертизи, а 26.02.2025 року на запит суду було надано матеріали цивільної справи.
Ухвалою суду від 26 лютого 2025   року поновлено провадження по справі з метою вирішення клопотання експерта.
Від представника відповідача адвоката Беклеміщева О.В. надійшло клопотання, в якому він зазначив, що ОСОБА_3 з дитиною перебувають у Німеччині. Через постійні обстріли м. Запоріжжя та небезпеку для життя та здоров`я дитини, вона не може приїхати до м. Запоріжжя, однак згодна приїхати до м. Львова для відібрання зразків. Крім того, з огляду на те, що вона з моменту винесення рішення про стягнення аліментів 19.11.2014 , не отримувала від відповідача аліментів, в Німеччині проживає на соціальну допомогу, просила суд зобов`язати ОСОБА_1 попередньо оплатити їй на картковий рахунок витрати пов`язані із приїздом до Львова 1000 євро.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 20 березня 2025 року замінено експертну установу та доручено проведення молекулярно-генетичної експертизи згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2025 року у вказаній справі Львівському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Львів,79040, вул. Конюшинна, 24).
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.
У розпорядження експерта надано матеріали справи.
Надано експерту дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи (біологічних зразків) або зміну їх властивостей відібраних експертом під час проведення експертизи біологічних зразків підекспертних осіб.
Визначино дату явки позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_3 разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Львів,79040, вул. Конюшинна, 24) для відібрання біологічних зразків з 10-00 год. до 15-00 год. ( за виключенням часу обідньої перерви) 09.06.2025. При собі необхідно мати документи, що посвідчують особу з їх копіями (паспорта, свідоцтва про народження) , оригінал квитанції про оплату витрат за проведення експертизи..
Попереджено сторони про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбаченіст.109 ЦПК України.
Встановлено ОСОБА_1 строк для оплати вартості судової молекулярно-генетичної експертизи відповідно до рахунку наданого експертною установою протягом десяти днів, з дня отримання копії відповідного рахунку.
Зобов`язано ОСОБА_1 подати Жовтневому районному суду м. Запоріжжя копію документа на підтвердження здійснення оплати вартості призначеної судом експертизи.
Зобов`язано ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали суду внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача у зв`язку із розглядом справи в сумі 27 193,74 гривень.
Роз`яснити позивачу, що у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення проведення судової експертизи, а також  для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача у зв`язку із розглядом справи,  суд вправі скасувати раніше постановлену ухвалу про призначення експертизи та вправі здійснити розгляд справи за наявними у ній доказами.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просили ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував скрутний матеріальний стан позивача та неможливість його прибуття до міста Львів для проведення експертизи; відсутність доказів проживання відповідачки в Німеччині; відсутність правових підстав для зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача, оскільки витрати на проїзд для прибуття до експертної установи не відносяться до витрат пов`язаних з проведенням процесуальної дії.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.
За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. 
Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання про зміну експертної установи та зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача у зв`язку із розглядом справи в сумі 27 193,74 гривень суд першої інстанції виходив з того, що задля всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, забезпечення права сторін подати той доказ, який він вважає доцільним, є необхідним проведення експертного дослідження з дотримання якнайкращих інтересів дитини та забезпечення її безпеки.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Висновок експерта є однім із засобів доказування даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Призначення експертизи є способом забезпечення доказів.
Необхідність у призначенні експертизи має бути обумовлена обставинами,  викладеними у позовній заяві, запереченнях інших учасників справи чи поданими доказами з метою отримання докладного опису проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, що можуть бути використані для вирішення спору.
Так, відповідно до частини 1 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Частиною 2 статті 102 ЦПК України, встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (частина 2).
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (частина 3).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частина 4).
Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (частина 5).
Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (частина 6).
Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів (частина 7).
Частиною 1 статті 104 ЦПК України встановлено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій (частина 4 статті 104 ЦПК України).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта або експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Як встановлено судом, ухвалою суду від 20 січня 2025 року по справі призначено судову генетичну експертизу, виконання якої доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. 
На момент призначення у справі експертизи у суду були відсутні відомості щодо місця знаходження відповідача.
Разом з тим, як вбачається з наданих представником відповідача ОСОБА_3 доказів, ОСОБА_3 наразі перебуває в Німеччині, де має посвідку на проживання строком дії до 21.02.2026 року. 
Апеляційна скарга містить доводи щодо відсутності достатньої кількості доказів щодо фактичного проживання відповідачки на момент розгляду справи разом з сином на території Німеччини.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. 
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. 
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Матеріали справи містять посвідку на проживання ОСОБА_3 на території Німечиини строком дії до 21.02.2026 року. Доказів проживання відповідачки з сином на території іншої країни позивачем суду не надано.
Доводи апеляційної скарги щодо зазначення адвокатом Беклеміщевою О.В. в клопотанні від 04.03.2025 р. в цій справі місцем свого проживання ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Не відповідає фактичним обставинам, оскільки в зазначеному процесуальному документі вказано зареєстроване місце проживання, що не є тотожним фактичному місцю проживання.
Відповідачка зазначила, що через наявність небезпеки для життя та здоров`я дитини, вона не може прибути до м. Запоріжжя для відібрання зразків для проведення експертизи, виявила згоду на прибуття до м. Львова.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Колегія суддів бере до уваги, що відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, було введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. В подальшому відповідними Указами Президента України та Законами України дію воєнного стану було продовжено. Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан.
Згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28.02.2025 р.  № 376, територія Запорізької міської територіальної громади віднесена до територій можливих бойових дій.
Враховуючи вищенаведене, встановлені судом обставини щодо  знаходження ОСОБА_3 з дитиною  за кордоном, сприяючи  якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи постійні обстріли м. Запоріжжя, що є загальновідомою обставиною, колегія суддів погоджується з необхідністю заміни установу, якій доручено проведення експертизи у вказаній справі на Львівський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України.
Доводи скаржника про неможливість приїхати до м. Львова через наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей спростовані судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі та не потребують додаткового правового аналізу.
На підтвердження доводів апеляційної скарги щодо скрутного матеріального стану жодних доказів не надано, у в`язку з чим, колегія суддів визнає їх необґрунтованими. 
Щодо зобов`язання ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача у зв`язку із розглядом справи в сумі 27 193,74 гривень, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із ч.2 ст.135 ЦПК України суд може зобов`язати учасника справи, який заявив клопотання про виклик свідка, призначення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача, забезпечення, витребування або огляд доказів за їх місцезнаходженням, попередньо (авансом) оплатити витрати, пов`язані з відповідною процесуальною дією.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
У відповідності до правової позиції, висловленої в Постанові Верховного Суду від 29.09.2022 року у справі №500/1912/22, згідно якої при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.
На думку колегії суддів, витрати пов`язані з прибуттям позивачки з сином до міста Львів для проведення експертизи є витратами, які є пов`язані з відповідною процесуальною дією та підпадають під дію ч.2 ст.135 ЦПК України.
Доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 20 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 30 квітня 2025 року.

Головуючий

Судді: