Номер провадження: 33/813/739/25
Номер справи місцевого суду: 947/1901/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М. Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,
при секретарі Узун Н.Д.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представника Грицюк Т.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №184094 від 28.11.2024, ОСОБА_1 28 листопада 2024 року о 15:30 год, в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Левітана та вул. Люстдорфська дорога, керуючи автомобілем марки «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Такими діями водій порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП – закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.
Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_2 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року, з підстав викладених в апеляційній скарзі.
Крім того, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року, мотивуючи тим, що про наявність постанови вона дізналась 07 лютого 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, та 13 лютого 2025 року вона отримала копію оскаржуваної постанови суду.
Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Враховуючи те, що матеріалами справи не спростовуються викладенні у клопотанні доводи, а також для забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року.
Заслухавши ОСОБА_2 та її представника Грицюк Т.В., які підтримали доводи апеляційної скарги й просили її задовольнити, а також ОСОБА_1 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Згідно статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, який є підставою для висунутого обвинувачення.
Розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи, відносно якої складено протокол в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
З огляду на це, суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, не може вийти за межі суті правопорушення вказаного в протоколі.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №184094 від 28.11.2024, ОСОБА_1 28 листопада 2024 року о 15:30 год, в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Левітана та вул. Люстдорфська дорога, керуючи автомобілем марки «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за шо передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1).
Отже, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 16.11 ПДР України.
У той же час, приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень п. 16.1 Правил дорожнього руху України, у разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння жовтого сигналу, перехрестя набуває статусу нерегульованого, а черговість проїзду визначається згідно з встановленими на ньому дорожніми знаками пріоритету. Аналіз матеріалів адміністративної справи свідчить про відсутність належних доказів того, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, порушив порядок проїзду нерегульованого перехрестя або не виконав вимоги дорожніх знаків. Відтак, об`єктивні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у його діях відсутні. (а.с. 29).
Отже, суд першої інстанції, розглянувши дану справу та дослідивши докази, прийшов до висновку, що водієм ОСОБА_1 не порушено вимоги п. 16.1 ПДР України.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, оскільки встановив інші фактичні обставини справи ніж ті, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та зазначив про відсутність в діях водія ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, які йому не інкримінувалися, що є недопустимим, оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року та прийняти нову постанову, із дослідженням наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на норми Правил дорожнього руху України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог ПДРУкраїни, в конкретному випадку на п. 16.11 ПДР України, який зазначений працівником поліції в протоколі.
Так, в пунктом 16.11 ПДР встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 252 КУпАП).
В ході апеляційного розгляду справи був досліджений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №184094 від 28.11.2024, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 28 листопада 2024 року о 15:30 год, в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Левітана та вул. Люстдорфська дорога, керуючи автомобілем марки «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України – порушення дій водія, чий транспортний засіб рухається по другорядній на перехресті нерівнозначних доріг (а.с. 1).
Апеляційним судом також була досліджена схема місця ДТП, з якої встановлено, що ДТП, за участю автомобілів «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 та «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , сталась на перехресті нерівнозначних доріг – вул. Левітана та вул. Люстдорфська дорога.
Водій автомобіля «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Левітана, яка є другорядною дорогою, а водія «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 рухався по вул. Люстдорфська дорога, яка є головною дорогою, відповідно до розміщених дорожніх знаків (а.с. 3, 13-14).
Пункт 33.2.3. ПДР встановлює, що дорожній знак «головна дорога» є знаком пріоритету. Надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.
Також апеляційним судом були дослідженні письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які вони надали працівникам поліції 28 листопада 2024 року.
Так, згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , вона рухалась на автомобілі по Люстдорфській дорозі, яка є головною дорогою. Світлофор не працював. По вул. Левітана в напрямку вул. Люстдорфська дорога стояли автомобілі. Коли вона проїжала перехрестя, автомобіль «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 різко розпочав рух з другорядної дороги, що призвело до того, що він в`їхав в передню праву частину автомобіля «NISSAN» (а.с. 4).
Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 він рухався по вул. Левітана, виїжав на Люстдорфську дорогу наліво пропустив пішохода, при цьому світлофор не працював, регулювальника не було. Приблизно 15:40 год зліва був автобус, справа машини ставали на розворот, за автобусом він не бачив машину, тому рушив, потім він нажав на гальма, але було пізно, сталась ДТП (а.с. 5).
Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що він 28 листопада 2024 року о 15:30 год, в м. Одеса на перехресті нерівнозначних доріг вул. Левітана та вул. Люстдорфська дорога, керуючи автомобілем марки «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю марки «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, доведена належними та допустимими доказами.
Такий висновок відповідатиме завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 стверджував, що транспортний засіб «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул. Люстдорфська дорога в крайній лівій смузі, рух по якій передбачає лише поворот на ліво, однак апеляційний суд не може взяти дане твердження до уваги, оскільки зазначене на має суттєвого правового значення для доведеності вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 16.11 ПДР України.
Оскільки, згідно п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Як встановлено в п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
ОСОБА_1  рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, повинен був дати дорогу транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху. 
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 мав керуватись дорожніми знаками які встановленні на дорозі в напрямку його руху, при цьому дорожні знаки якими мала керуватись Манчук О.В. технічно не були в полі зору ОСОБА_1 .. Тобто останній мав переконатись в безпечності свого маневру виїзду на перехрестя нерівнозначних доріг.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що згідно положень КУпАП суд розглядає справу лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, тому в даній справі досліджуються лише дії ОСОБА_1 ..
Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати).
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №184094 від 28.11.2024, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП – 28 листопада 2024 року, таким чином на час розгляду справи апеляційним судом, тримісячний строк накладання адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП сплив, що свідчить про існування підстав для закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
При цьому, своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).
Із аналізу вимог ст. ст. 245, 280, 247 КУпАП випливає, що закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, може мати місце лише тоді, коли у справі з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Законодавство про адміністративні правопорушення не містить прямої заборони визнавати особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення навіть при наявності підстав для закриття провадження на підставі закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, у разі, якщо вказане рішення впливає на інтереси інших осіб, зокрема, потерпілих від даного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, вважаю за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити. Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький