Справа № 344/4752/25 
Провадження № 33/4808/347/25 
Категорія ч. 1 ст.163-1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 (Апелянт) на постанову Івано-Франківського міського суду від 01.04.2025 та
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав Апелянта винним за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, піддав штрафу 85 грн.
1.2. Згідно постанови суду, Апелянт будучи генеральним директором ТОВ «Лігос», порушив порядок ведення податкового обліку:
- пп. 44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1, п. 134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 140.5.11 п. 140.5 ст. 140 ПК України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», а саме занижено податок на прибуток на загальну суму 613312 грн., у тому числі за 1 півріччя 2018 року – 252 грн., 2018 рік – 3444 грн., за 1 квартал 2019 року – 5025 грн., за 1 півріччя 2019 року – 10068 грн., за 9 місяців 2019 року – 15009 грн., за 2019 рік – 19944 грн., за 1 квартал 2020 року – 5063 грн., за 1 півріччя 2020 року – 10126 грн., за 9 місяців 2020 року – 15189 грн., за 2020 рік – 181315 грн., за 1 квартал 2021 року – 5394 грн., за 1 півріччя 2021 року – 10788 грн., за 9 місяців 2021 року – 16182 грн., за 2021 рік – 223296 грн., 1 квартал 2022 року – 9455 грн., за 1 півріччя 2022 року – 14943 грн., за 9 місяців 2022 року – 21931 грн., за 2022 рік – 27786 грн., за 1 квартал 2023 року – 6217 грн., за 1 півріччя 2023 року – 13596 грн., за 9 місяців 2023 року – 16753 грн., за 2023 рік – 19910 грн., за 1 квартал 2024 року – 3508 грн., за 1 півріччя 2024 року – 133819 грн., за 9 місяців 2024 року – 137617 грн.;
- пп. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 192.1 ст. 192, п. 201.1 ст.201 ПК України, а саме занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 701016 грн., у тому числі за березень 2018 року – 22809 грн., за червень 2018 року – 205283 грн., за березень 2020 року – 31607 грн., за квітень 2020 року – 32780 грн., за травень 2020 року – 70400 грн., за червень 2020 року – 43120 грн., за серпень 2002 року – 790 грн., за листопада 2020 року – 211 грн., за вересень 2021 року – 107149 грн., за жовтень 2021 року – 112667 грн., за листопад 2021 року – 30833 грн., за грудень 2021 року – 40167 грн., за вересень 2022 року – 1667 грн., за квітень 2023 року – 1293 грн., за червень 2024 року – 240 грн.
2. Доводи апеляційної скарги Апелянта.
2.1. Оскаржена постанова є необґрунтованою і такою, що винесена з порушенням норм процесуального права та не відповідає дійсним обставинам справи.
2.2. Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не відображено суть адміністративного правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч.1 ст. 163-1 КУпАП.
2.3. Це правопорушення не є триваючим, оскільки вчинене в момент подання податкової звітності з податку на прибуток та ПДВ. Отже, на момент судового розгляду справи за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення вже закінчилися.
2.4. Доводи контролюючого органу про встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення ґрунтуються виключно на Акті №4487/09-19-04-01/20547427 від 14.02.2025 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Лігос» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024.
2.5. ТОВ «Лігос» оскаржує податкове повідомлення-рішення в суді. Грошове зобов`язання вважається неузгодженим до набрання судовим рішенням законної сили.
2.6. Протокол про адмінправопорушення та акт перевірки від 14.02.2025 не є беззаперечним доказом вини, оскільки не відповідають стандарту доказування «поза розумним сумнівом».
Просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
3. Провадження в апеляційному суді.
В судове засідання Апелянт не з`явився, попри належне повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило.
У справі достатньо даних для її вирішення без апелянта.
4. Апеляційну скаргу належить задовольнити частково.
Строк накладення стягнення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП - 3 місяці (ст. 38 КУпАП).
Податкове зобов`язання зі сплати: 1) податку на прибуток - виникає внаслідок подання декларації протягом 40 календарних днів, що настають за останнім днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) п.49.18.2 ПК України; податку на додану вартість - протягом 20 календарних днів після закінчення звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю (п.203.1 ПК України).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, копії акту документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Лігос» внаслідок неодноразових порушень Апелянтом порядку ведення податкового обліку податку на прибуток, податку на додану вартість у період 2018р. – 2024р. показники вказаних податкових зобов`язань підприємства було занижено. 
Отже, фабула правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення викладена неправильно: зазначено результат проведення перевірки, а не суть вчиненого адміністративного правопорушення.
За таких підстав адміністративне правопорушення, вчинене Апелянтом, не носить характер триваючого.
При цьому будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому, в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито.
Разом з тим, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.
Таким чином, враховуючи вимоги статті 284 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме 10.11.2024 року, минуло більше трьох місяців з дня вчинення останнього епізоду правопорушення, яке інкримінується Апелянту, провадження у справі слід закрити.
За змістом п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у такому разі розпочате провадження належить закрити. З цього слідує, що юридичні процедури в суді мають бути припинені.
У межах доводів апеляційної скарги вирішення питань вини і накладення стягнення неможливе через сплив 3-місячного строку (ст. 38 КУпАП).
Такий строк, відповідно до принципу юридичної визначеності, не може бути поновлений і його закінчення, згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ, є “законним правом правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення” (п. 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти Росії»).
Тому згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП оскаржену постанову належить скасувати, а провадження закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського міського суду від 01.04.2025 щодо ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова не оскаржується.

Суддя                                                                                А.Ю. Малєєв