Справа № 308/11322/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       27 березня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді Джуги С.Д.,
суддів – Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моняк Роман Васильович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року у складі судді Дегтяренко К.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Позов мотивовано тим, що 08.09.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління Міністерства між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, про що свідчить актовий запис №876 від 08.09.2023 в книзі реєстрації актів цивільного стану.
Вказаний шлюб є чинним, актовий запис в органах РАЦС про розірвання шлюбу відсутній. Сімейне життя в подружжя не склалося, позивач з відповідачем разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб існує лише у формальному вигляді, між ними відсутнє взаєморозуміння, повага та нормальне спілкування.
За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 в подружжя народилася спільна дитина – син ОСОБА_3 .
Позивач з відповідачем спільно не проживають, однак їх спільна неповнолітня дитина проживає разом з позивачем. За весь час окремого проживання відповідач не надавав та не має наміру надавати допомогу на утримання дитини.
Позивачу самій важко утримувати дитину, забезпечити необхідний рівень життя для його нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має таку можливість. Це зумовлено тим, що відповідач здорова, молода людина, має можливість працювати. На його утриманні ніхто не знаходиться, саме тому відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.
Спільний син подружжя на даний момент проживає разом із позивачем, яка, як мати неповнолітньої дитини, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку.
Починаючи з народження дитини позивач не мала змоги працювати, оскільки кожного дня займається доглядом за дитиною та її вихованням, жодних доходів позивач не має, тому потребує допомоги від відповідача. Оскільки відповідач має можливість працювати та матеріально забезпечений, тому має фінансову можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.
Позивач вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків, достатній розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини буде в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня подання позовної і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі викладеного, позивач просила суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 – задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 04.07.2024 року до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено питання про судові витрати.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моняк Роман Васильович, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити, встановивши такий розмір у розмірі 1/2 частки від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заробітна плата отримувана відповідачем, навіть з врахуванням оренди квартири у м. Київ, дає можливість йому сплачувати аліменти в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку щомісяця. Вказує, що на даний час відповідач є фактично кінцевим бенефіціаром великої кількості прибуткових підприємств, з яких він офіційно/неофіційно отримує прибутки. Також, у власності відповідача є велика кількість нерухомого майна (2 житлові будинки, 2 земельні ділянки). Вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на користь їх спільного сина (для його утримання та нормального розвитку), є посильним для відповідача та ніяким чином не порушить його права.
Вказує, що апелянт, як будь-яка мама бажала бути разом із своєю новонародженою дитиною, але у зв`язку з наполегливими переконаннями, проханнями відповідача та у зв`язку із процесом демобілізації відповідача (підстава звільнення – сімейні обставини, народження дитини), вона була змушена не скористатися даним своїм правом та продовжити несення військової служби, бо саме перебування її на службі дало можливість звільнитися відповідачу з військової служби, у зв`язку з чим остання була змушена скористатися послугами по догляду за дитиною, професійної виховательки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за послуги якої апелянт щомісячно сплачує няньці кошти в розмірі 30 000 грн.
Зазначає, що у квітні 2023 року вона була переведена із Центрального апарата Служби безпеки України (м. Київ) до Управління СБУ в Закарпатській області, з місце дислокації у м. Ужгород, що зумовило необхідність оренди квартири, сплата якої їй обходиться у 31000 грн. щомісячно.
Вказує, що враховуючи орендну плату за користування житлом у м. Ужгород, яка становить 31 000 грн. та послуги няні, якими вона змушена користуватись у зв`язку з проходження військової служби та які становлять – 30 000 грн., то сукупні витрати, навіть без урахування харчування, ліків, одягу та взуття, засобів особистої гігієни, іграшок та канцелярських товарів, які необхідні для навчання та розвитку дитини, відвідування стоматолога та перукаря, спортивних секцій, гуртків тощо становлять – 61 000 грн. 
Таким чином, якщо гіпотетично відповідач буде сплачувати апелянту аліменти у розмірі частки від його доходу, то у розрахунку від теперішнього доходу останнього сума аліментів становитиме 30 000 грн, яких явно буде недостатньо для належного утримання та забезпечення всіма умовами розвитку та життя дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судовому засіданні представник апелянта (позивача) – адвокат Моняк Р.В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Представник відповідача – адвокат Панова К.О. в режимі відеоконференції, заперечила апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Ст.51 Конституції Українитаст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні. Такий же прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». 
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
       Матеріалами справи встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народився син ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2023 року.
       08 вересня 2023 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 08 вересня 2023 року.
       Згідно з витягами з реєстру Ужгородської територіальної громади від 31.01.2024 позивач та спільний син сторін зареєстровані разом за адресою: АДРЕСА_1 .
       Відповідач значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , однак на даний час фактично проживає в м. Києві, де працює на осаді головного фахівця Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель».
       Згідно з довідкою про доходи відповідача загальна сума нарахованого йому доходу за період з червня по липень 2024 склала 200695,64 грн. (з відрахуванням утримань до виплати 161559,99 грн.).
       Відповідач є власником нерухомого майна, а саме двох житлових будинків та двох земельних ділянок, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
       За твердженнями позивача, вона на даний час є військовослужбовцем Служби безпеки України та у квітні 2023 року переведена із Центрального апарата Служби безпеки України (м. Київ) до Управління СБУ в Закарпатській області, з місцем дислокації у м. Ужгород.
       З договору піднайму (суборенди) житлового приміщення #0507-24 від 02.07.2024 вбачається, що ОСОБА_1 орендує житло за адресою: АДРЕСА_3 . Розмір оплати за використання житловим приміщенням складає 31000 грн. щомісячно.
       Згідно із заявою ОСОБА_4 від 10.09.2024 нею з 01.07.2024 і до сьогоднішнього часу надаються послуги няні, а саме з догляду та нагляду за дитиною сторін – сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за надання яких позивач виплачує їй винагороду у розмірі 30000 грн. щомісячно.
       Позивачем до матеріалів справи долучено копії квитанцій та товарних чеків на підтвердження витрат на утримання спільної дитини сторін.
       В суді першої інстанції відповідачем також надано докази на підтвердження здійснення ним добровільної сплати власних коштів (аліментів на сина) на рахунок позивача, а саме: платіжна інструкція від 19.06.2024 на суму 32050 грн.; платіжна інструкція від 02.08.2024 на суму 29950 грн.; платіжна інструкція від 02.08.2024 на суму 5226,13 грн.; платіжна інструкція від 03.08.2024 на суму 5025,13 грн.; платіжна інструкція від 16.08.2024 на суму 8040,20 грн.; платіжна інструкція від 17.09.2024 на суму 1809,05 грн.; платіжна інструкція від 23.09.2024 на суму 5226,13 грн.; платіжна інструкція від 03.10.2024 на суму 25050 грн.
       Позивачем не заперечується факт одержання вказаних коштів від відповідача.
       Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки на теперішній час малолітня дитина постійно проживає разом з позивачем, а тому позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинен виконувати свій обов`язок щодо її утримання належним чином.
       При цьому, суд першої інстанції дослідивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи майновий стан сторін, необхідність за загальним правилом дотримання рівності обов`язку батьків щодо утримання своїх дітей вірно дійшов висновку, що підстави для стягнення аліментів саме у розмірі 1/2 частки від доходу відповідача відсутні, оскільки позивачем не доведено можливість відповідача, сплачувати аліменти у вказаному розмірі.
       Визначений розмір аліментів у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, відповідатиме інтересам дитини, покриватиме суттєву частину витрат на дитину і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.
Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
ухвалив :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моняк Роман Васильович, залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий:                                

Судді: