Номер провадження: 22-ц/813/3126/25 
Справа № 947/29062/19
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                Вадовської Л.М.,
Сєвєрової Є.С.,
за участю секретаря                Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко Владлени Валеріївни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року про оголошення у розшук боржника, повний текст якої складено 01.09.2021 року та постановленої під головуванням судді Коваленко О.Б., у справі за поданням державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчука А.С. про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

                                               встановив:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року було задоволено позов ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 308 187,08 грн., а також судовий збір у розмірі 3 081,87 грн. (а.с.65-67). 
25.08.2021 року державний виконавець Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчук А.С. звернувся до суду з поданням, в якому просив оголосити у розшук боржника громадянина України  ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року подання державного виконавця Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчук А.С. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 було задоволено. 
Оголошено у розшук боржника громадянина України ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: АДРЕСА_1 (а.с.12).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Борщенко В.В. ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.15-21).

В своїй заяві Київський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу залишити без змін. Зокрема, заявник зазначив, що боржник протягом здійснення виконавчого провадження жодного разу не вжив будь-яких заходів, спрямованих на виконання вимог виконавчого листа (а.с.42). 

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, без участі учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.73-77).
Колегією суддів було також враховано заяву ОСОБА_2 та заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко В.В. про розгляд справи за їх відсутності (а.с.87-89).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 
На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про оголошення у розшук боржника, суд першої інстанції виходив із того, що місце перебування боржника невідомо, що підтверджується актом державного виконавця, складеним за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 80 (а.с.12).
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
В разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника (ч. 1 ст. 36 Закону).

Відповідно до ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або за місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За правилами п. 4 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, у разі неможливості з`ясування місцезнаходження боржника, державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук боржника.
Отже, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи, який здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з`ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із поданням про розшук боржника ОСОБА_1 державний виконавець додав до подання, зокрема, Акт від 19.07.2021 року про відсутність 25.08.2021 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Також у цьому Акті зазначено, що зі слів мешканців буд. АДРЕСА_2 , без вказівки номеру квартири, ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає (а.с.10).

Будь-яких інших доказів, зокрема, відомостей про реєстрацію проживання боржника, інформацію щодо місця його роботи тощо, державним виконавцем додано не було.

Крім того, як зазначає заявник апеляційної скарги, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_3 (а.с.19).

Проте, доказів, що державним виконавцем було зроблено запит до відповідних органів про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 , матеріали справи не містять. 

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем не було надано доказів на підтвердження того, що ним вживались заходи, спрямовані на встановлення фактичного місцезнаходження боржника, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення подання про розшук боржника ОСОБА_1 . 

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.07.2020 року у даній справі, яке стало підставою для оголошення боржника у розшук, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року було скасовано та справу було призначено в порядку загального позовного провадження (а.с.93-94).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1  – адвоката Борщенко В.В. підлягає задоволенню, а ухвала Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 рокупро оголошення у розшук боржника - скасуванню, з ухваленням постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчука А.С. про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з Другого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605,60 грн. (а.с.14).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                                ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Борщенко Владлени Валеріївни задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.09.2021 року про оголошення у розшук боржника скасувати.
У задоволенні подання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчука А.С. про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Стягнути з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ: 35048774, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повне судове рішення складено 22.04.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда

               Л.М. Вадовська

               Є.С. Сєвєрова