Справа № 344/20535/24 
Провадження № 22-ц/4808/558/25 
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої                        Пнівчук О.В.
       суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області – Іваніва Олега Вікторовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2025 року, в складі судді Атаманюка Б.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої пенсії,
в с т а н о в и в:
14 листопада 2024 ОСОБА_1 , особі свого представника - адвоката Фреїшин Т.М., звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 у справі №300/3839/23 задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 24.03.2023 №092650005394 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_2 до загального страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 01.10.1994 в управлінні механізованих робіт №3 треста "ІНСС" на посаді водія на всі марки вантажних автомобілів; зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.03.2023. Рішення суду першої інстанції набуло законної сили 02.07.2024.
За час розгляду справи в суді, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
20 вересня 2024 приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Засєдко Н.І. у межах спадкової справи №72889979 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким спадкоємцем майна ОСОБА_2 є позивач - дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яке видано свідоцтво складається з неодержаної пенсії в сумі 24 799, 00 грн з березня по жовтень 2023 року, що належала ОСОБА_2 на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 02.09.2024 року, 0900- 0402-8/47454.
14 серпня 2024 позивачу - ОСОБА_1 , як особі, яка здійснила поховання пенсіонера, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області виплачено допомогу на поховання пенсіонера - ОСОБА_2 в розмірі 6574, 67 грн. (двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на час смерті, відповідно до статті 53 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Позивач звернулась до сервісного центру № 3 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 03.10.2024 № 8677/04-16 відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 з тих підстав, що згідно п. 4 ст.1219 ЦК України, право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом до складу спадщини не входять.
Проте, пенсія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ГУ ПФУ в Івано-Франківській області була нарахована, що підтверджується інформацією наданою відповідачем на запит приватного нотаріуса.
На підставі наведеного, позивач, як спадкоємець, просила суд стягнути з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на її користь недоотриману суму пенсії у розмірі 24799, 00 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 , недоотриману суму пенсії у розмірі 24 799 грн, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 .
Представник апелянта зазначив, що ОСОБА_2 не перебував на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії. 
Зазначив, що ОСОБА_2  у червні 2023 року звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, ГУ ПФУ в Харківській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 24.03.2023 №092650005394, зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 01.10.1994 в управлінні механізованих робіт №3 треста «ІНСС» на посаді водія третього класу на всі марки вантажних автомобілів та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року позов задоволено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2024 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року у справі №300/3839/23 – без змін. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року набрало законної сили 02 липня 2024року. Однак,  ІНФОРМАЦІЯ_2   ОСОБА_2  помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії  НОМЕР_1 , виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
26 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Рішенням від 06.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відмовило в задоволенні заяви позивача з підстав відсутності недоодержаної пенсії померлого. Зокрема, згідно даних відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2024 року набрало законної сили 02 липня 2024 року. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась з даним позовом до суду.
Представник апелянта зазначив, що пенсія ОСОБА_2 не нараховувалась за життя, тому останньому не належали до виплати зазначені суми пенсії, відповідно позивач не має права на спадкування цих сум. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Право на призначення певних виплат мав винятково спадкодавець, та мав бути їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати призначення тієї чи іншої виплати.
Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року, згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 26.09.2024 року, однак з пропуском шестимісячного строку після смерті ОСОБА_2 — ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судом не враховано правовий висновок Верховного Суду від 15 грудня 2023 по справі № 805/2628/18-а, відповідно до якого особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям. 
Суд не врахував, що пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. 
Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем.
Апелянт зазначає також, що суд не врахував, що 26.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_1 20.09.2024 №2327 недійсним, а відтак вирішення спору про стягнення недоотриманої суми пенсії на користь спадкоємця є передчасним.
Правом на подачу відзиву позивач ОСОБА_1 не скористалась. Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.
Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції виходив з того, що обмеження виплати спадкоємцям померлого пенсіонера недоотриманої ним пенсії є безпідставним та суперечить вимогам закону.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 року у справі №300/3839/23, залишеним без зміни постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.03.2023 №092650005394 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_2 до загального страхового стажу період роботи з 01.01.1992 по 01.10.1994 в управлінні механізованих робіт №3 треста «ІНСС» на посаді водія на всі марки вантажних автомобілів; зобов`язано ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.03.2023. (а.с.18-31).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно.
20.09.2024 приватним нотаріусом Засєдко Н.І. Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, у межах спадкової справи №72889979, видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно свідоцтва спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач - дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яке видано свідоцтво складається з неодержаної пенсії в сумі 24 799, 00 грн з березня по жовтень 2023 року, що належала ОСОБА_2 на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 02.09.2024 року, 0900-0402-8/47454 (а.с.15-17).
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 06.03.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що, що відповідно до п.4 ст. 1219 ЦК України право на аліменти, пенсію допомогу або інші виплати, встановлені законом, до складу спадщини не входять.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Приписи частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. При включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу ПФУ не впливає на розмір виплат та не надає органам ПФУ права на обмеження цих виплат.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доводи апеляційної скарги щодо строку звернення до органів ПФУ на підставі статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними.
За змістом статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20) та від 30 листопада 2022 року у справі  № 638/19167/19.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 26.12.2024 звернулося до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_1 20.09.2024 №2327 недійсним, а відтак вирішення спору про стягнення недоотриманої суми пенсії на користь спадкоємця є передчасним не заслуговують на увагу, оскільки станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції ініційований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позов не вирішено, відповідачем також не заявлялось клопотання про зупинення провадження в цій справі у зв`язку з розглядом позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_1 після смерті її батька ОСОБА_2 .
За викладених обставин, суд першої інстанції встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 19 лютого 2025 року – без зміни.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                               О.О. Томин