КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/789/2025
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            19 березня 2025 року                                                                   місто Київ
                                                                                            справа № 755/18701/24
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника-адвоката Данька Романа Михайловича
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, захисника-адвоката Данька Романа Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі         605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Данько Р.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його твердження з приводу порушень, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не надав їм відповідної оцінки, вважаючи їх такими, що не ставлять під сумнів законність дій працівників поліції.
Зазначав, що з матеріалів справи не вбачається, що водій допустив будь-яке порушення правил дорожнього руху, відсутня будь-яка постанова про вчинення правопорушення.
Посилався на те, що відповідно до матеріалів адміністративної справи, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну запинку транспортного засобу під керуванням          ОСОБА_1 .
Вказував, що зупинка поліцією транспортного засобу просто так не є законною, тому всі подальші вимоги працівника поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп'яніння, водій виконувати не зобов'язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення.
Зазначав, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис, який є належним доказом у справі, наявний лише фрагментарний відеозапис, який не фіксує всіх обставин спілкування працівників поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу.
Посилався на те, що працівник поліції жодного разу не повідомив водію, що останній має ознаки алкогольного чи наркотичного сп'яніння та те, що необхідно пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння.
Вказував, що в справі відсутній відеозапис та свідки, щодо виконання працівниками поліції вимог фіксації обставин правопорушення, що є обов'язковим у відповідності до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП.
Зазначав, що працівник поліції не представився, не пред'явив службове посвідчення, тобто не виконав вимоги Закону України «Про поліцію», внаслідок чого виникла конфліктна ситуація.
Посилався на те, що факти викладені у протоколі не узгоджуються із даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, оскільки відеофайл розпочинається о 23:59 год. 26 вересня 2024 року, з того, що патрульний працівник поліції перебуває біля водійських дверей автомобіля, який було зупинено та не рухається, розмовляє з водієм про комендантську годину.
Вказував, що наявним відеозаписом не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , те що водія було зупинено саме під час керування автомобілем о 00.12 год., також відсутній доказ запису зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .
Зазначав, що працівник поліції, не встановивши ознак сп'яніння, за відсутності ознак сп'яніння, лише на підставі конфліктної ситуації, звинуватив та вимагав від ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп'яніння.
Посилався на те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, а підійшли до автомобіля, який не рухався, а стояв та безпідставно заявили, що ОСОБА_1 неадекватно поводиться, не зазначили ознак наркортичного чи алкогольного сп'яніння та відразу запропонували проїхати до медичного закладу.
Вказував, що відповідно до відеозапису, направлення на медичний огляд в закладі охорони здоров'я не оформлялось та не складалось працівником поліції взагалі, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку у відповідності до п.п. 8,12 Розділу ІІ Інструкції щодо проведення огляду на стан сп'яніння не направляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду саме на стан сп'яніння.
Зазначав, що ОСОБА_1 не ознайомлювали з направленням на огляд.
Посилався на те, що суд першої інстанції при розгляді справи, не перевірив дотримання вимог закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, наявний в матеріалах відеозапис в судовому засіданні не досліджувався, в оскаржуваній постанові зазначено фактичні обставини правопорушення, які не відповідають дійсним обставинам справи, на підставі чого прийшов до хибних висновків.
В судовому засіданні апеляційного суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвокат-захисник Данько Р.М. доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Данько Р.М., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об'єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров'я для визначення стану алкогольного сп'яніння, а суб'єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137584, 27 вересня 2024 року о 00:12 год. в місті Київ за адресою Дніпровська набережна, 7, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем із ознаками наркотичного сп'яніння: поблідніння шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 вересня 2024 року серії ЕПР1 №137584;
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3141050 від 27 вересня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 320D, номерний знак НОМЕР_1 , 27 вересня 2024 року о 00.08 год. у місті Київ на Дніпровській набережній, 7, керуючи автомобілем не виконав вимоги працівника поліції та не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2024 року;
відеозаписом з камери №№472001, 470789.
Як вбачається з відеозапису, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що той був зупинений, тому що вже почалась комендантська година (00:00:39), після чого роз'яснює йому права, повідомляє, що в нього наявні ознаки сп'яніння (00:05:52, 00:06:47) та пропонує проїхати до лікаря-нарколога для проходження огляду (00:07:03). Також, патрульний повідомляє водія, що останній має право відмовитися від проходження огляду (00:07:15). На пряме запитання працівника поліції чи їде ОСОБА_1 з ними до лікаря-нарколога, останній відповів: «Ні» (00:07:21-00:07:22).
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5, ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка поліцією транспортного засобу просто так не є законною, тому всі подальші вимоги працівника поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп'яніння, водій виконувати не зобов'язаний, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки (00:00:39).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівник поліції жодного разу не повідомив водію, що останній має ознаки алкогольного чи наркотичного сп'яніння та те, що необхідно пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до відеозапису, працівник поліції двічі назвав водію ознаки сп`яніння, а саме: поведінка водія не відповідає обстановці, що склалась (00:05:42-00:05:57), поблідніння шкірного покриву обличчя (00:06:47). Також, працівники поліції запропонували водію ОСОБА_1 проїхати з ними до лікаря-нарколога для проходження огляду (00:07:03).
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апеляційної скарги про те, що працівник поліції не представився, не пред'явив службове посвідчення, тобто не виконав вимоги Закону України «Про поліцію», внаслідок чого виникла конфліктна ситуація на правомірну вимогу водія, оскільки відповідно до відеозапису патрульний представився водію та повідомив про порушення останнім ст. 126 КУпАП (00:05:20).
Посилання апелянта на те, що наявним відеозаписом не зафіксовано рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , те що водія було зупинено саме під час керування автомобілем о 00.12 год., також відсутній доказ запису зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, водій ОСОБА_1 сам повідомив працівникам поліції, що він їхав додому, а працівники поліції зупинили його незаконно (00:00:52). Крім того, двигун автомобіля водія ОСОБА_1 працював весь час.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до відеозапису, направлення на медичний огляд в закладі охорони здоров'я не оформлялось та не складалось працівником поліції взагалі, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку у відповідності до п.п. 8,12 Розділу ІІ Інструкції щодо проведення огляду на стан сп'яніння не направляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я для проходження огляду саме на стан сп'яніння, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки в матеріалах справи міститься направлення на огляд ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 вересня 2024 року.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутній повний відеозапис, який є належним доказом у справі, наявний лише фрагментарний відеозапис, який не фіксує всіх обставин спілкування працівників поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст.251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, ст. 251 КУпАП  встановлені джерела доказів у справах про адміністративні правопорушення. При цьому, вказаною  нормою закону не встановлено вичерпний перелік  документів чи інших джерел інформації, які можуть бути доказами.
Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи та який містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
З вказаного   відеозапису вбачається, що на ньому відображені  події, що описані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №137584 від 27 вересня 2024 року. Підстави вважати вказаний відеозапис неналежним та недопустимим доказом у суду апеляційної інстанції відсутні, оскільки на ньому зафіксований той самий транспортний засіб і та ж особа, які вказані у зазначеному вище протоколі про адміністративне правопорушення.
Окрім того, вказаний відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та  наведеними  в  даній  постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини   ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
            
            Апеляційну скаргу захисника-адвоката Данька Романа Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                             Борисова О.В.