ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
Справа № 991/3554/25
Провадження № 1?кс/991/3584/25

У Х В А Л А

22 квітня 2025 року	місто Київ	

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні № 52024000000000629 від 04.12.2024
клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,
в с т а н о в и в:

21.04.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту майно у кримінальному провадженні № 52024000000000629 від 04.12.2024 (т. 1 а.с. 1).
На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2025 вказане клопотання передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 136).

Обґрунтування клопотання
З клопотання прокурора (т. 1 а.с. 1) слідує, що Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБ України) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52024000000000629 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
За версією органу досудового розслідування, службові особи Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації та Приватного підприємства (далі - ПП) «Полі», зловживаючи службовим становищем заволоділи кошами державного бюджету, виділені на закупівлі модульних котелень, у сумі понад 40 000 000,00 грн, що є особливо великим розміром.
17.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено обшук під час якого виявлено та вилучено: (1)   мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5356», серійний номер  НОМЕР_1 , IMEI 1  НОМЕР_2 , IMEI 2  НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; (2)   ноутбук марки «Lenovo», моделі «Idea Pad 5», який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Під час огляду вказаних мобільного телефону та ноутбуку виявлено інформацію, яка має значення для досудового розслідування. Зокрема в телефоні встановлено наявність контактів з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що обумовлює його дослідження в умовах криміналістичної лабораторії на предмет виявлення закритих переписок та відновлення видалених даних, які можуть мати значення для досудового розслідування. Ідентична інформація також може міститися у вилученому ноутбуці, оскільки ОСОБА_4 фактично представляв інтереси ПП «Полі» у відносинах з ТОВ «Енергетик» та іншими державними установами.
Указане майно має значення для кримінального провадження, позаяк може зберігати інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення і повноцінний їх огляд можливий тільки під час проведення відповідних експертних досліджень. Постановою від 17.04.2025 вилучені мобільний телефон і ноутбук визнані речовими доказами.
З урахуванням наведеного, з метою забезпечення речових доказів прокурор прохав накласти арешт на вказане майно шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.

Позиції учасників справи
Прокурор ОСОБА_3 та власники майна, будучи належно повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не прибули.
Детектив НАБ України ОСОБА_10 , який діє на підставі доручення прокурора ОСОБА_3 від 22.04.2025, подав слідчому судді заяву про здійснення розгляду клопотання без його участі.
Про причини неприбуття власників майна слідчого суддю повідомлено не було.
У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання детектива, прокурора та власників майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Мотиви слідчого судді
Дослідивши матеріали судової справи, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про арешт майна підлягає задоволенню з огляду на таке.
У силу ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1)   існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2)   потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3)   може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та / або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального провадження, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України).
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь?якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього ж Кодексу (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених п. 2?4 ч. 2 ст. 170 КПК України, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У силу ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
Отже, накладаючи арешт на майно особи, яка не має статусу підозрюваного у конкретному кримінальному провадженні, слідчий суддя, ураховуючи положення ст. 132 КПК України, має переконатися у тому, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а майно, про арешт якого ставиться питання, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, безвідносно до того, чи має особа, на майно якої накладається арешт, безпосереднє відношення до вчинення злочину.

Щодо строку звернення з клопотанням
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
З матеріалів судової справи слідує, що 17.04.2025 детективами НАБ України на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 75, 81) та 18.04.2025 засобами поштового зв`язку направлено до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна з додатками (т. 1 а.с. 134).
Отже, клопотання прокурора про арешт майна подано у визначений абз. 2 ст. 5 ст. 171 КПК України строк.

Щодо правових підстав для арешту майна
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що детективи НАБ України здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадження № 52024000000000629 від 04.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що 27.06.2023 між Департаментом Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації в особі ОСОБА_6 та ПП «Полі» укладено договір № 08?23 щодо «Відновлення теплопостачання у м. Селидове шляхом придбання та підключення модульних котелень до існуючих інженерних мереж для забезпечення послугою теплопостачання мешканців та для проходження опалювального періоду 2023?2024 років» зі строком дії до грудня 2023 року та ціною договору - 200 582 846,40 грн.
Відповідно до умов договору ПП «Полі» повинно поставити 7 комплектів твердопаливних вугільних котелень різної потужності: 3 комплекти потужністю 6 МВт загальною вартістю 135,309 млн грн; 3 компекти потужністю 1,8 МВт загальною вартістю 52,127 млн грн; 1 комплект потужністю 1 МВт вартістю 13,145 млн грн.
Вартість котелень, передбачених умовами договору, службові особи Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації та ПП «Полі» умисно завищили.
Зокрема, встановлено вартість 4?х з 7?ми комплектів модульних котелень, які ПП «Полі» у серпні 2023 року закупило у ТОВ «Монастирищенський котельний завод «Енергетик» та поставило їх на виконання умов договору. Так, 3 модульні котельні потужністю по 1,8 МВт закуплено за 20,5 млн грн та 1 котельня потужністю 1 МВт - за 4,1 млн грн.
Таким чином службові особи Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації та ПП «Полі» з виділених на закупівлю вказаних 4?х комплектів котелень 65,26 млн грн заволоділи понад 40 млн грн та розподілили їх між собою.
Усього в період з 06.07.2023 до 14.12.2023 службовими особами Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації на виконання умов договору перераховано ПП «Полі» 200,58 млн грн.
За наведених обставин службові особи Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації та ПП «Полі», зловживаючи службовим становищем заволоділи коштами державного бюджету, виділених для закупівлі модульних котелень, в сумі понад 40 млн грн, що є особливо великим розміром.
Окрім того, органом досудового розслідування встановлено, що частину отриманих коштів від Департаменту Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації ПП «Полі» перерахувало ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс» у вигляді фінансової допомоги за надання послуг / постачання товарів. За версією органу досудового розслідування, вказані операції мають ознаки фіктивності та здійснені з метою виведення коштів з рахунку ПП «Полі».
Також під час досудового розслідування здобуто докази, які вказують на те, що ОСОБА_4 у липні?серпні 2023 року діяв як співробітник ПП «Полі», спілкувався з представниками ТОВ «Монастирищенський котельний завод «Енергетик» як юрист вказаного підприємства, вів з ними переписку, направляв та отримував оригінали документів (договорів, специфікацій тощо). За даними слідства, на даний час ОСОБА_4 працює в ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс».
Окрім того, органом досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення може бути причетний і ОСОБА_5 (батько ОСОБА_4 ), який брав участь у підготовці документів від імені ПП «Полі».
Викладені у клопотанні (т. 1 а.с. 1) та у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т. 1 а.с. 6) фабула кримінального провадження у сукупності з наданими прокурором матеріалами, зокрема даними, які містяться у: (1)   протоколі огляду інтернет сторінки електронної системи публічних закупівель «Прозорро» від 05.12.2024 з додатками (т. 1 а.с. 16); (2)   протоколах допитів свідків ОСОБА_11 від 10.01.2025 з додатками (т. 1 а.с. 38), ОСОБА_12 від 23.12.2024 (т. 1 а.с. 66), ОСОБА_13 від 11.02.2025 (т. 1 а.с. 100), ОСОБА_14 від 11.02.2025 (т. 1 а.с. 110); (3)   протоколі про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18.03.2025 (зняття інформації з електронної комунікаційної мережі відносно ОСОБА_4 ) (т. 1 а.с. 126), - формують у слідчого судді внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини кримінальних правопорушень, у зв`язку з яким подається клопотання.
Тому слідчий суддя вважає доведеним наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
17.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.04.2025 (т. 1 а.с. 75) детективами НАБ України проведено обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 (за адресою: АДРЕСА_1 , 344 (т. 1 а.с. 81).
З протоколу цієї слідчої дії слідує, що під час обшуку виявлені та у подальшому вилучені: (1)   мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5356», серійний номер  НОМЕР_1 , IMEI 1  НОМЕР_2 , IMEI 2  НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ; (2)   ноутбук марки «Lenovo», моделі «Idea Pad 5», який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Оглядом вказаного ноутбуку встановлено наявність на внутрішній пам`яті пристрою документ «Наказ ДСК», внутрішні накази ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс», договір про надання послуг від ФОП  ОСОБА_15 , договір підряду між в/ч  НОМЕР_4 та ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс». ОСОБА_5 повідомив, що документи створені або змінені автором «М 1» готувались або ним, або ОСОБА_4 . 
З огляду на те, що вказаний ноутбук містить інформацію, пов`язану з діяльністю ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс», та може містити дані про обставини підготовки та вчинення кримінального правопорушення, детективами прийнято рішення про його вилучення відповідно до наданого в ухвалі слідчого судді дозволу.
Також під час обшуку ОСОБА_16 видав свій мобільний телефон, оглядом якого виявлені контакти осіб, які фігурують у матеріалах провадження, зокрема « ОСОБА_17 », « ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 », « ОСОБА_20 ». Також виявлено листування у застосунку «Whats App» з контактом «Павел РСП», де здійснювався обмін документів - договорів, заяв, графіків фінансових планів ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс», що має значення для досудового розслідування.
Оскільки мобільний телефон містить інформацію щодо діяльності ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс» та може містити інформацію про обставини кримінального правопорушення, детективами на підставі ухвали слідчого судді прийнято рішення про його вилучення.
За змістом ч. 2 ст. 168 КПК України під час обшуку може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Отже, зважаючи на те, що (і)   в ухвалі слідчого судді про обшук було надано дозвіл на відшукання, у тому числі листування в електронному вигляді з ТОВ «Монастирищенський котельний завод «Енергетик», ПП «Полі», ТОВ «Багатопрофільне товариство «Ренесанс», Департаментом Житлово?комунального господарства Донецької обласної державної адміністрації, іншими суб`єктами господарської діяльності з питань закупівлі котельного обладнання, товарів і послуг, надання фінансової допомоги тощо, електронних інформаційних систем та їх частин, зокрема комп`ютерів та планшетів (а також їх різновидів), мобільних терміналів систем зв`язку, що містять інформацію про таке листування; (іі)   під час обшуку установлено, що ноутбук і мобільний телефон містять інформацію, яка має (може мати) відношення до наведених обставин, - слідчий суддя вважає, що рішення детективів про необхідність їх вилучення є виправданим та правомірним.

Щодо можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні
Постановою детектива НАБ України ОСОБА_10 від 17.04.2025 вилучені під час обшуку ноутбук та мобільний телефон визнано речовими доказами, оскільки наявні достатні підстави, що вони містять інформацію про обставини, які розслідуються у кримінальному провадженні, та відповідають визначеним у ст. 98 КПК України критеріям (т. 1 а.с. 131).
Зі змісту клопотання прокурора також слідує, що в органу досудового розслідування наявна необхідність в дослідженні вилучених ноутбуку та мобільного телефону в умовах криміналістичної лабораторії на предмет виявлення закритих переписок та відновлення видалених даних, які можуть мати значення для кримінального провадження.
З огляду на викладене, враховуючи норми ч. 3 ст. 170 КПК України, якими передбачено можливість арешту майна, якщо воно відповідає визначеним у ст. 98 цього Кодексу критеріям, а також на комп`ютерні системи чи їх частин у разі, якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор у клопотанні довів необхідність арешту ноутбуку та мобільного телефону, вилучених під час обшуку у житлі за місцем проживання ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Усталена практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, Європейський суд з прав людини пов`язує з видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення по справі «East / West Alliance Limited» проти України» вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.
У рішенні по справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Слідчий суддя зауважує, що загальний (суспільний, публічний) інтерес у цій справі пов`язаний з розслідуванням особливо тяжкого корупційного злочину.
Окрім того, ступінь втручання у право мирного володіння майном слідчий суддя оцінює як незначний з урахуванням потреб кримінального провадження та його суспільного інтересу з огляду на тимчасовий характер позбавлення можливості володіння та користування майном, обумовлений наявністю правового механізму, передбаченого ст. 174 КПК України, за яким арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Накладення арешту на ноутбук та мобільний телефон забезпечить запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення інформації, що у них міститься та може мати суттєве значення для кримінального провадження.
За таких обставин слідчий суддя, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників, дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 173 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3  - задовольнити.
Накласти арешт (шляхом позбавлення права на користування, розпорядження та відчуження) на майно, що вилучене 17.04.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
-   мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A5356», серійний номер  НОМЕР_1 , IMEI 1  НОМЕР_2 , IMEI 2  НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 ;
-   ноутбук марки «Lenovo», моделі «Idea Pad 5», який належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_21