Справа № 305/1258/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        29 квітня 2025 року м. Ужгород

       Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.
суддів Джуга С.Д., Кожух О.А.
з участю секретаря Голубєвої Е.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представниця - адвокатка Мигальчич Людмила Анатоліївна, на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2024 року, у справі № 305/1258/24 (Головуючий: Дочинець С.І.), -

В С Т А Н О В И Л А: 
       
       У травні 2024 року  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації на нерухоме майно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 проживала в офіційному зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 з 04 вересня 2010 року по 05 грудня 2023 року і рішенням суду від 05 грудня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.
Під час перебування у шлюбі сторони спільно побудували будинок в АДРЕСА_1 , який був побудований на місці старого, на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_1 . 
Однак 13.06.2022 року, будинок був зареєстрований ОСОБА_1 на себе одноособово, про що внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Будівництво проводилося за кошти позивача, які надавала їй мати, а також за кошти ОСОБА_1 , які він отримував від своїх батьків. У період будівництва будинку ОСОБА_1 ніде не працював, тому власних коштів на будівництво не давав, позивач в той час працювала вчителем Видричанської загальноосвітньої школи, і заробітну плату віддавала до сімейного бюджету. Зазначила, що на будівництво будинку більше половини всіх витрачених коштів надала вона. 
Згідно декларації про готовність до експлуатації від 30.05.2022 року, вартість будинку в АДРЕСА_1 , складає 1759 000 гривень. 
Крім того, позивач зазначила, що за кошти, які надала її мати, був придбаний для їх сім`ї автомобіль «Нісан патрол», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Спочатку один автомобіль марки «Нісан патрол» був куплений в м. Прага в Чеській Республіці 24 вересня 2014 року, за 35000 чеських крон, що по курсу 1,68 грн. за 1 чеську крону складає 58800 гривень. Автомобіль був придбаний на ім`я чоловіка ОСОБА_1 . У подальшому автомобіль був перевезений в Україну і зареєстрований на ім`я чоловіка. Вказаний автомобіль ОСОБА_1 продав, а за виручені грошів кінці 2021- на початку 2022 року купив у свого батька ОСОБА_3 аналогічний автомобіль «Нісан патрол» коричневого кольору НОМЕР_2 . Цей автомобіль в даний час знаходиться у володінні ОСОБА_1 , і також придбаний під час шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Сума позовних вимог складає суму вартості будинку в АДРЕСА_1 , та вартість автомобіля «Нісан патрол» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто суму 1759000 і 58800 гривень, і загальна сума 1817 800 гривень. Сторони разом не проживають, відповідач проживає у спірному будинку, при цьому забороняє їй заходити у будинок, і чинить перешкоди у її праві на володіння, користування розпоряджання майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.
Посилаючись на вказані обставини позивачка просила визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя, скасувати відомості, внесені в державний реєстр речових прав на нерухоме майно на вищевказаний житловий будинок, в якому одноосібним власником будинку вказаний ОСОБА_4 , скасувати реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля марки «Нісан патрол» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , одноосібним власником якого вказаний ОСОБА_1 та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та право власності на 1/2 вказаного транспортного засобу та стягнути із відповідача на свою користь судовий збір у сумі 9992, 40 грн.
Рішенням Рахівського районного суду від 25 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 4 996 грн. 20 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 16.05.2024 року у частині накладення арешту на автомобіль марки «Ніссан патрол», реєстраційний номер НОМЕР_2 коричневого кольору - скасовано.
В апеляційній скарзі поданою ОСОБА_1 від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Мигальчич Людмила Анатоліївна ставиться питання про скасування рішення суду в частині визнання спірного будинку об`єктом сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні, так як апелянтом до реєстрації шлюбу із позивачкою на підставі договору купівлі – продажу від 18.05.2009 року було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 . Сторони перебували у шлюбі з 04.09.2010 р. до 05.12.2023 року і відповідно є об`єктом особистої власності відповідача у даній справі. ОСОБА_1 маючи дозвільні документи на перебудову (реконструкцію) даного житлового будинку на підставі рішення виконкому Богданівської сільської ради № 115 від жовтня 2009 року з метою покращення житлово побутових умов сім`ї розпочато перебудову (реконструкцію) даного житлового будинку. Доходів у позивача для здійснення покращень не було, так як така працювала вчителем у загальній освітній школі, де із загальновідомих статистичних джерел її заробітна плата була на рівні мінімальної та складала 4649,00 грн. а доходи відповідача у вигляді заробітної плати, такий працював старшим майстром лісу ДП Рахівське ЛДГ, де отримував заробітну плату у середньому від 12 тис. грн.. до 15 тис. грн.. Для проведення будівельних робіт апелянт вимушений був укласти договір позики грошових коштів від 01.12.2019 року на загальну суму 15 000 доларів США. Крім того, предметом даного позову є визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя і ціна позову перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2920,00 грн.*250=730,000грн.) та становить 1817 800 грн. а отже відповідно до п.5 ч 4 ст. 274 ЦПК України не може розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.
Перевіривши матеріали справи судова колегія приходить до наступного висновку.
В апеляційній скарзі поданій представником ОСОБА_1 – адвокатом Мигальчич Л.А. рішення суду першої інстанції оскаржено тільки в частині визнання житлового будинку АДРЕСА_1 , об`єктом сумісної власності подружжя та визнанні за ОСОБА_2 права власності на частину будинку, а в іншій частині рішення суду не оскаржено і набрало законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Мигальчич Л.А. та представник ОСОБА_2 – адвокат Жуківський М.М. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у відсутності учасників справи відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.
Відповідно до п.7 ч 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя із ціною позову, що перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2920 00 грн. прожитковий мінімум *250=730 000 грн.), а ціна позову становить 1 817,800 грн.), і відповідно до п.5 ч 4 ст. 274 ЦПК України не може розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження.
Оскільки, дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження і відповідно до п. 7 ч .3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення нового судового рішення у цій справі.
Встановлено, що відповідно до рішення Рахівського районного суду від 05.12.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 04 вересня 2010 року, у виконавчому комітеті Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, актовий запис № 13 від 04.09.2010 року розірвано.
За час перебування сторін у шлюбі ними побудований будинок, який розташований АДРЕСА_1 , який зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №302751122 від 15.06.2022 року.
Згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта від 30.05.2022 року, вартість будинку в АДРЕСА_1 , складає 1759 000 гривень, об`єкт готовий до експлуатації.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).
Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.
Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. 
Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. 
Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19).
Посилання відповідача на договір купівлі – продажу від 18 травня 2009 року за яким він придбав домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 29,47 кв.м. та житловою площею 12,83 кв.м., судова колегія зазначає, що такий будинок був перебудований сторонами під час шлюбу і загальна площа становить 320.05 кв.м. а житлова 250. 08 кв.м. і такий є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Із врахуванням вищезазначеного судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в ос пореній частині відповідно до п.7 ч 3 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_2 слід задовольнити із вищевказаних підстав.
Рішення суду у частині відмови у визнанні права власності за позивачем на автомобіля «Ніссан патрол», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасування реєстрації транспортного засобу, скасування відомостей, внесених в державний реєстр речових прав на нерухоме майно на спірний будинок у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у сумі 4 966 грн. 20 коп. та заходів забезпечення сторонами не оскаржено і рішення суду в цій частині набрало законної сили.
       
       Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рахівського районного суду від 25 вересня 2024  року скасувати у частині визнання житлового будинку  АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 у цій частині задовольнити.
Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 травня 2025 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                      (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ