Справа № 344/21937/24 
Провадження № 22-ц/4808/515/25 
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої                 Пнівчук О.В.
суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Манченко Олена Віталіївна на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2025 року, в складі судді Кіндратишин Л.Р., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 рокуОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Романенко Є.О. звернувся в суд з позовом доОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивував тим, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалено нове рішення, яким зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року у справі 344/1374/23, з 5 000 грн на кожну дитину щомісячно до 4000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. 
Однак, на даний час матеріальний стан позивача змінився, стан здоров`я погіршився, 30 травня 2024 року він одружився, ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась донька, у зв`язку з чим він несе великі витрати на утримання новонародженої дитини. Позивач утримує сім`ю, його дружина є внутрішньо переміщеною особою, яка не працює, має незначні доходи у вигляді виплат ВПО, благодійної допомоги, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб — платників податків.
Будь-якого нерухомого майна дружина не має, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також ані він, ані дружина не мають у власності транспортних засобів, що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру. З ними однією сім`єю проживає неповнолітня дитина дружини від попереднього шлюбу — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також є внутрішньо переміщеною особою. Батько аліменти на його утримання не сплачує, він виховує сина як рідного.
Згідно довідок ВПО дружини та сина вказана адреса квартири, яка орендується дружиною та її батьками, які також є пенсіонерами, і в якій проживає його сім`я. Він вимушений отримувати у позику грошові кошти на сплату аліментів на утримання дітей, що підтверджується договорами за період з 30.04.2024 по 29.11.2024. Внаслідок встановлення судом непомірного для нього розміру аліментів, вимушений брати гроші в борг, за користування якими ще повинен сплатити відсотки.
За призначенням лікарів, він приймає дороговартісний медичний препарат. Так, згідно пункту 8 консультаційного висновку спеціаліста КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 07.03.2024 йому рекомендовано проходження імунобіологічної терапії (гуселькумаб) 100 мг п/ш 1 раз на місяць, ІІ доза — через 1 місяць, далі 1 раз на 8 тижнів тривало. Згідно п. 8 рекомендацій з виписки медичної карти стаціонарно хворого за період з 12.07.24-22.07.24, серед іншого рекомендовано гуселькумаб 100 мг п/ш 1 раз на 8 тижнів — довготривало. Оціночна (ринкова) вартість лікарського засобу Гуселькумаб (Tremfa (Guselkumab-100 mg), на дату оцінки складає 111 234 грн. або 2 875 доларів США (по курсу НБУ: 1 $ США = 38,69 грн.), що підтверджується експертною оцінкою препарату. Придбання даного препарату підтверджується інвойсом компанії Pharma Market, вартість 2570 доларів США. У зв`язку з потребою у лікуванні, позивач також планує пройти медичне обстеження в клініці Рамба, Ізраїль, загальна вартість послуг складає 2600 доларів США, що також підтверджує погіршення його матеріального становища.
Просив суд зменшити розмір стягнення аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Івано-Франківського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року по цивільній справі № 344/5937/24 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 1600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відкликати виконавчий лист який виданий за рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року у цивільній справі №344/1374/23.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 03.09.2024 у справі №344/5937/24, з 4 000 грн на кожну дитину щомісячно до 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнення аліментів у зменшеному розмірі розпочато з дня набрання рішенням законної сили.
У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.
Припинено нарахування аліментів згідно постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 03.09.2024 у справі №344/5937/24 з дня набрання даним рішенням законної сили.
Компенсовано понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн. за рахунок держави.
Не погоджуючись з рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_7 , 03 березня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду 12 лютого 2025 року, та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.
Зазначив, що суд першої інстанції помилково зробив висновок, що факт укладення шлюбу, та те, що дружина та її сім?я є внутрішньопереміщеними особами, існував на момент ухвалення постанови про зменшення розміру аліментів.
Судом не враховано, що апеляційним судом не надавалась оцінка факту укладення шлюбу а також тому, що дружина позивача та її сім?я є внутрішньопереміщеними особами. Про дану обставину в суді апеляційної інстанції не повідомлялось через те, що вказана обставина виникла вже після подання позовної заяви в суді першої інстанції, тобто не була предметом розгляду в суді першої інстанції.
Також суд першої інстанції не врахував та не надав жодної оцінки тій обставині, що будь-якого нерухомого майна дружина не має (підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), також ані позивач, ані його дружина не мають у власності транспортних засобів, що підтверджується відповіддю Територіального сервісного центру.
Суд першої інстанції фактично не надав будь-якої оцінки обставині погіршення матеріального стану позивача і новим борговим зобов?язанням позивача, обмежившись прямим цитуванням постанови суду апеляційної інстанції: «Посилання скаржника на наявність у нього непогашених боргових зобов?язання, які утворились внаслідок накопичення заборгованості зі сплати аліментів є необґрунтованими, та не є підтвердженням зміни матеріального стану платника аліментів».
Судом не враховано, що нові боргові зобов?язання з?явились після рішення суду апеляційної інстанції та ним не оцінювались. При цьому не вказано, в чому виражається необґрунтованість посилань на вказану обставину, адже договорами позики передбачається обов?язковість сплати позивачем на користь позикодавця процентів за користування позиками. Боргові зобов?язання прямо підтверджують ту обставину, що позивач вимушений нести майнові збитки у виді сплати процентів за користування позикою, а загальна сума накопиченої заборгованості, з урахуванням відсутніх джерел доходу у позивача, свідчить про його скрутний матеріальний стан.
Також поза увагою та без будь-якої оцінки суду першої інстанції залишилась обставина про рекомендації (тобто призначення) лікарів стосовно необхідності довготривалого вживання ним дороговартісного медичного препарату гуселькумаб 100 мг п/ш 1 раз на 8 тижнів (згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №100773/24 за період з 12107.24-22.07.24).
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Манченко О.В. зазначила, що поданий позов є безпідставним та таким що спрямований на порушення прав дітей на належне забезпечення батьком. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни обставин, що існували на момент ухвалення рішення у попередніх справах про зменшення розміру аліментів, що можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів, а саме що відбулась зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів чи їх отримувача.
18 березня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Манченко О.В. також подала апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2025 року.
Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є незаконним та необґрунтованим. Позивачем не доведено зміну свого майнового та сімейного стану, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Зазначила, що у позивача не відбулось жодних майнових змін, оскільки на даний час в провадженні Яремчанського міського суду перебуває справа про поділ спільного майна між сторонами, де позивач подаючи зустрічний позов стверджує що є власником рухомого та не рухомого майна. Крім того, у справі про розірвння шлюбу та визначення місця проживання дітей, ОСОБА_1 стверджував що сім`я перебувала на його утриманні, він є працездатним та зможе забезпечити потреби дітей.
Позивач володіє туристичним бізнесом, має у власності автомобілі, житлові та не житлові приміщення, а також інтернет магазин з продажу товарів для обробки деревини.
На думку апелянти єдиними новими доводами, якими позивач намагається обґрунтувати підстави для зменшення аліментів це є народження дитини – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що за сталою практикою не може бути підставою для зменшення розміру аліментів.
Що стосується доводів позивача щодо витрат його на дорого вартісний медичний препарат «Гуселькумаб», апелянт зазначила, що такий не передбачений переліком основних лікарських засобів, затверджених постановою КМУ від 25 березня 2009 р. № 333, (в редакції постанови КМУ від 23 грудня 2021 р. №1431).
Також проходження імунобіологічної терапії (гуселькумаб) не передбачається уніфікованим клінічним протоколом первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги псоріаз, включаючи псоріатичні артропатії, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров?я України від 20.11.2015 № 762.
Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів зміни обставин, що існували на момент ухвалення рішення у попередніх справах про стягнення та зменшення розміру аліментів, що можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів, а саме що відбулась зміна матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров?я платника аліментів чи їх отримувача тощо.
Якщо ці обставини вже існували на момент ухвалення рішення та були враховані судом, відсутні правові підстави зменшувати розмір аліментів та погіршувати умови утримання дітей. Таким чином, були відсутні підстави для часткового задоволення позову.
Також просила суд стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Є.О. також подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги відповідачки є необґрунтованими, оскільки не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами справи. 
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що для досягнення балансу між утриманням двох дітей від шлюбу позивача та відповідача та утриманням дитини, що народилася у новому шлюбі позивача, справедливим та достатнім розміром аліментів, з урахуванням змін на боці позивача, буде зменшення розміру аліментів з 4 000 грн на кожну дитину щомісячно до 3 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття. Таке зменшення розміру аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим відносно кожної дитини позивача.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, місцем проживання дітей - визначено разом із матір`ю.
Рішенням Івано-Франківського міського суду в цивільній справі №344/1374/23 від 06 жовтня 2023 року, яке залишене без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, стягнуто із позивача на користь відповідачки на утримання дітей аліменти у розмірі по 5000 грн щомісячно на кожну дитину.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду у справі № 344/5937/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2023 року у справі 344/1374/23, з 5 000 грн на кожну дитину щомісячно до 4000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття, а не як просив позивач до 1 600 грн на кожну дитину.
Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Отже підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, стану здоров`я так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей - стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 4000 грн до 1600 грн, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що його матеріальне становище погіршилось, оскільки у нього наявні нові боргові зобов`язання, змінився сімейний стан – він уклав новий шлюб від якого народилася дочка, необхідності несення витрат на утримання нової сім`ї, а також витрати на дороговартісне лікування.
Даючи оцінку поданим позивачам доказам, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що 30.05.2024 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась донька ОСОБА_10 , а отже змінився сімейний стан позивача та з`явились витрати на утримання такої дитини.
Разом з тим, суд обґрунтовано зазначив, що наявність у його дружини сина від першого шлюбу не свідчить про зміну у зв`язку з цим майнового стану позивача, оскільки обов`язок по утриманню дітей, покладається на обох батьків дитини, а факт укладення шлюбу, та те, що дружина позивача та її сім`я є внутрішньо-переміщеними особами, існував на момент ухвалення постанови про зменшення розміру аліментів.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду про те, що наявність у позивача непогашених боргових зобов`язання, не є підтвердженням зміни його матеріального стану.
Суд дав належну оцінку доводам позивача про те, що він потребує дороговартісного лікування та дійшов обґрунтованого висновку, що такі докази як консультативний висновок спеціаліста, яким рекомендовано лікування препаратами, серед яких додано імунобіологічну терапію гуселькумаб, складено лікарем консультантом 07 березня 2024 року, виписка №3257 з медичної карти стаціонарного хворого існували на дату прийняття постанови апеляційним судом та враховані судом при постановленні рішення про зменшення розміру аліментів, відтак такі докази не потребують їх повторної оцінки у цій справі.
Будь-яких інших доказів щодо погіршення майнового стану з часу постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів у розмірі по 4000 грн щомісячно на кожну дитину позивачем не надано.
Не заслуговують на увагу посилання апелянтки ОСОБА_2 про те, що позивачем не доведено зміну свого майнового та сімейного стану, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів.
При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.
Так, при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.
Оскільки у позивача ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася донька ОСОБА_8 , яка перебуває на його утриманні, то суд обґрунтовано врахував зазначену обставину при зменшенні розміру аліментів на утримання дітей з 4000 грн до 3000 грн на кожну дитину.
Інші обставини на які посилався позивач, як підставу для зміни розміру аліментів не знайшли свого підтвердження ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції, а відтак доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 4000 грн до 1600 грн щомісячно є необґрунтованими.
Таким чином, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи, викладені в апеляційних скаргах, правильних висновків суду не спростовують, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович та ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Манченко Олена Віталіївна, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 12 лютого 2025 року без зміни.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                               О.О. Томин