ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/9195/24
Номер провадження 22-ц/818/918/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року                                 м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року в складі судді Довготько Т.М. по справі № 643/9195/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.
Позов мотивовано тим, з червня 2004 року до початку 2017 року сторони проживали однією сім`єю, а з 18 серпня 2007 року - перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька ОСОБА_4 . 
Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею за адресою: АДРЕСА_1 . 
25 лютого 2019 року Московським районним судом міста Харкова було видано судовий наказ про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 
У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф, вона разом з доньками наразі мешкає у ОСОБА_5 . Старша донька ОСОБА_6 перейшла на другий рік (8 рівень) курсу "Суспільні науки" у Північно-Східному ОСОБА_7 на денній формі навчання. 
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8 у розмірі 1/8 частині його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 грудня 2023 року і до закінчення навчання (21 червня 2024 року), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку та у розмірі 1/4 частині на утримання ОСОБА_9 відповідно. 
Вказувала, що система освіти у Великобританії відрізняється від української: у коледжі кожний рівень (курс) освіти рахується окремо та надає дитині право перейти на курс іншого факультету після закінчення, а не продовжувати курс, який обрано при вступі до повного закінчення, а тому довідка про навчання видається лише на 1 рік, а саме на рік навчання з конкретними датами початку/закінчення курсу. З 28 серпня 2024 року донька продовжила навчання ще на рік, у зв`язку з чим з метою забезпечення прав дитини наявні підстави для стягнення аліментів а з 22 червня 2024 року по дату закінчення її навчання у коледжі.
Вказувала, що наразі вона тимчасово не працює у зв`язку із погіршенням стану її здоров`я та проходженням лікування, її дохід на сьогоднішній день складається тільки із допомоги від держави Шотландія у 657,36 фунтів та дорівнює приблизно 36 136 грн на місяць. 
ОСОБА_1 є головою Сосницького районного суду Чернігівської області, його заробіток (дохід) згідно з декларацією за 2023 рік складає 1 001 668 грн на рік. На утриманні інших дітей чи батьків відповідач не має, тому у нього є можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/6 частки із доходу.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на її користь аліменти на повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що продовжує навчання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 22 червня 2024 року і до досягнення нею 23-х років за умови продовження нею навчання; а також витрати на перекладача документів (доказів) по справі та їх нотаріальне посвідчення в розмірі 2410 грн та судові витрати.
04 вересня 2024 року ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову.
Відзив мотивовано тим, що питання про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 вже було предметом судового розгляду та рішенням від 14 серпня 2024 року визначено період їх стягнення до закінчення навчання – 21 червня 2024 року. Нових доказів, які б підтверджував початок навчання та закінчення навчання доньки ОСОБА_8 позивачкою не надано.
Вказував, що доньки отримують допомогу від ОСОБА_5 , проте вказані обставини та суми наданих коштів ОСОБА_2 не зазначено.
Також, доводи позивачки про відсутність доходу не заслуговують на увагу, оскільки вона за віком є працездатною особою та доказів встановлення їй групи інвалідності матеріали справи не місять.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 16 серпня 2024 року і до закінчення навчання (13 червня 2024 року), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.
В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані із залученням перекладача у розмірі 2410 грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі – 968 грн 96 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_3 продовжує навчання у ВНЗ, її батько ОСОБА_1 має можливість надавати допомогу повнолітній дочці, у зв`язку з чим суд першої інстанції вважав доцільним є стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/8 частини доходу щомісячно до закінчення навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років, що відповідає засадам розумності, справедливості та майновому стану сторін. Також, суд першої інстанції не вбачав підстав для стягнення аліментів з відповідача з 22 червня 2024 року, оскільки відповідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Також в силу приписів ст. 141 ЦПК України позивачці мають бути відшкодовані витрат на переклад у розмірі 2410 грн.
13 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено вимоги законодавства щодо рівнозначної участі в утриманні дітей батьками, а також не надано належної оцінки майновому стану сторін, оскільки у неї та дітей немає у власності рухомого та нерухомого майна, на відміну від відповідача, який є заможною особою, має нерухоме майно та значний дохід.
Також, при ухваленні оскаржувано рішення не було враховано непереривності навчання ОСОБА_10 у коледжі другий рік, що призвело до невірного визначення початку строку стягнення аліментів та порушення права доньки порівняно з іншими студентами, хто навчається в Україні.
Вказувала, що окрім 2410 грн, нею було понесено й інші судові витрати, а саме, витрати із послуг Апостилювання довідки про навчання ОСОБА_3 у розмірі 137, 00 фунтів стерлінгів ( що дорівнює 7 550, 07 грн), а також за переклад апостильованої довідки та рахунку, всього 9 020,07 грн.
Нею було заявлено про намір відшкодування вказаних витрат за рахунок відповідача до ухвалення рішення, проте оцінку цим витратам надано не було. 
На вказане судове рішення 13 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено потребу доньки у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, оскільки ОСОБА_6 навчається безкоштовно в закладі освіти в Шотландії. Після набуття повноліття отримала право на безповоротний універсальний кредит та щомісячно отримує державну соціальну допомогу від 260 до 410 фунтів стерлінгів на місяць як переселенка.
Суд першої інстанції визнав допустимим доказом довідку від 20 вересня 2024 року Північно-східного Шотландського коледжу, оскільки Апостиль компетентного органу відсутній. Позивачем надано вказану довідку у перекладі з англійської мови на українську мову, здійсненого перекладачем ОСОБА_11 , справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Орловою Л.О. Разом з цим, підпис ОСОБА_12 , менеджера з адміністративних питань та іспитів коледжу, належним чином не засвідчений.
Оскільки довідка від 20 вересня 2024 року не є належним та допустимим доказами, підстави для стягнення витрат, понесених у зв`язку з її наданням, відсутні. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлено, що з 18 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2017 року у справі № 745/119/17 (а.с. 56-58).
Сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 1112).
Після розірвання шлюбу позивачка ОСОБА_2 та діти були зареєстровані та проживали у належній відповідачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.
25 лютого 2019 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 643/357/19, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 січня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.59-60).
Постановою Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини доходів та на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21 грудня 2023 року і до закінчення навчання (21 червня 2024 рік), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку (а.с. 21-30).
Відповідно до довідки міської ради міста Абердін від 19 серпня 2024 року ОСОБА_13 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у ОСОБА_5 в місті Абердін в рамках Української суперспонсорської схеми «Дім для українців» Уряду Шотландії, де їм надається інтеграційна підтримка (а. с. 85).
Відповідно до виписки з банківського рахунку позивачки «Універсальний кредит» ОСОБА_2 було зараховано: 27 березня 2024 року– 673,34 фунтів стерлінгів, 27 квітня 2024 року – 618,03 фунтів стерлінгів, 27 травня 2024 року – 657,36 фунтів стерлінгів, 27 червня 2024 року – 657,36 фунтів стерлінгів, 27 липня 2024 року – 657,36 фунтів стерлінгів (а. с. 77,78).
Згідно з довідкою про доходи від 30 вересня 2024 року №752, виданої ТУ ДСА України в Чернігівській області ОСОБА_1 працює у Сосницькому районному суді Чернігівської області на посаді голови суду, загальна сума доходу за період з 01 березня 2024 року по 31 серпня 2024 без урахування аліментів становить 511209 ,17 грн. Сплачено аліменти за вказаний період у розмірі 68 600, 95 грн (а.с. 156).

Відповідно до довідки від 20 вересня 2024 року Північно-східного Шотландського коледжу ОСОБА_3 зарахована на 2 курс програми «Соціальні науки» державного диплому про вищу освіту в Коледжі Північно-Східної Шотландії на 2024/2025 навчальний рік. Курс розпочався 26 серпня 2024 року і має завершитися 13 червня 2025 року (апостиль, проставлений 01 жовтня 2024 року Міністром закордонних справ у справах Співдружності націй та розвитку за номером APO-CGA4 -81LO-VHK4-DVP7) (а.с.170-173).
У частині 1 статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями частини 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вказані висновки викладено у постанові Постановах Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 337/642/22.
У пункті 20 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно дитини. ОСОБА_1 є працездатною особою, має стабільний заробіток. Даних, що відповідач має на утриманні інших осіб, окрім доньок ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , а також вади здоров`я, що впливають на його матеріальний стан, матеріали справи не містять.
Встановивши, що ОСОБА_3 навчається у Північно-східного Шотландського коледжу, потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а ОСОБА_1 , який працевлаштований, має можливість надавати доньці таку допомогу, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини доходів на утримання дитини для продовження нею навчання.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення потреб ОСОБА_3 , її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також з урахуванням рівності прав дітей.
Доводи ОСОБА_2 про необхідність призначення аліментів с червня 2024 року обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції та не приймаються судовою колегією, оскільки обставин, визначених статтею 191 СК України, що обумовлюють стягнення аліментів до пред`явлено позову до суду, не встановлено.
Заперечення відповідача про неналежність довідки Північно-східного Шотландського коледжу від 20 вересня 2024 року є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Вказана довідка містить апостиль, проставлений 01 жовтня 2024 року Міністром закордонних справ у справах Співдружності націй та розвитку за номером APO-CGA4 -81LO-VHK4-DVP7, а тому судом першої інстанції обґрунтовано взято її до уваги при вирішення питання про стягнення аліментів.
Доводи ОСОБА_1 , що донька отримує державну допомогу від ОСОБА_5 не виключають можливість призначення аліментів на її утримання, оскільки ОСОБА_3 продовжує навчання, що обумовлює необхідність здійснення додаткових витрат у зв`язку з здобуттям освіти. 
Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на апостиль, то вказані вимоги не були предметам розгляду суду першої інстанції, а тому відповідно до частини 6 статті 367 ЦПК України не підлягають перегляду судом апеляційної інстанції. 
Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційні скарги задоволенню не підлягають, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 травня 2025 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді   О.В. Маміна

В.Б. Яцина