ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/6761/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 червня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Слепченка С.А., представника відповідача ОСОБА_5., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
              В С Т А Н О В И В :
Рух справи.
10.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та просить:
- визнати незаконним нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження ним служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.04.2022 по 31.12.2022;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному обсязі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 05.04.2022 по 31.12.2022 з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на отримання вказаних виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі - Постанова № 168), проте внаслідок протиправних дій відповідача зазначені виплати позивачу не були виплачені. 
Позивач наголосив, що   залучався до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебував безпосередньо в районах ведення бойових дій, що підтверджено наступними документами: витяги з рапортів № р/6-106 від 02.07.2022. (за період з 05.04.2022  по 30.04.2022), № р/6-107 від 02.07.2022  (за період з 01.05.2022  по 31.05.2022),№ р/6-103 від 02.07.2022 (за період з 01.06.2022  по 30.06.2022), витяг із журналу бойових дій. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у  справі №200/493/23, яка постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 залишена без змін.
Після відновлення слухання справи по суті, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 у задоволені позовних вимог позивачу відмовлено.
Приймаючі таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що виконання  військовослужбовцем завдань, пов`язаних  із забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі до 100  000,00 грн на місяць, передбаченою Постановою №168, проте ті докази, які були надані суду, не підтверджують обставин, внаслідок яких позивачу підлягають додаткові виплати згідно постанови № 168. 
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Крім того, апелянт наголосив, що судом першої інстанції залишились поза уваги надані позивачем докази, зокрема три рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_2 від 02.07.2022 за №№ р/6-103, р/6-106, р/6107 (а.с.25, зворотній бік 25, 26) про виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 70000грн. та витяг із журналу бойових дій, і те, що не була врахована практика Верховного Суду, зокрема у справах № 360/529/23, 200/551/23, 200/660/23 та інші.
Апелянт наполягає, що судом першої інстанції наданим позивачем доказам надано неправильно оцінку, зокрема те, що в них вказується на те, що позивач у складі групи осіб виконував бойове завдання, а в журналі бойових дій ведеться не тільки облік бойових розпоряджень, а також в ньому зазначаються особи, що виконували бойове завдання у складі групи, що у сукупності підтверджує факт виконання позивачем бойового завдання, тобто є належним доказом і підставою для додаткової грошової виплати позивачу винагороди, відповідно до Постанови № 168.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.01.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.
Відповідач 08.01.2025 подав відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025, після надходження справи,  розгляд справи призначено у порядку письмового провадження з 03.03.2025 та задоволено клопотання позивача про витребування додаткових доказів.
18.02.2025 відповідач надав додаткові пояснення щодо виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 в частині надання додаткових доказів та подав суду довідку № 08/546 від 12.06.2023, видану командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 ,  про те, що ОСОБА_1 у період з 20.11.2022 р. по 30.12.2022 брав участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, підстава витяг з журналу бойових (службово-бойових) дій і ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій . 
Після надходження додаткових документів слухання справи було призначено у відкрите судове засідання на 04.06.2025р. 
Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи встановлені судом.
Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1  (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України з 19.11.2021 на посаді дільничного інспектора прикордонної служби І категорії відділення дільничних інспекторів прикордонної служби впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) (а.с.28).
З витягів з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б)  за період з 01.05.2022 по 31.08.2022 та книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період з 31.08.2022 по 13.12.2022  та з 14.12.2022 по 31.12.2022  вбачається, що позивач, як дільничний інспектора прикордонної служби 1 категорії - водій відділення дільних інспекторів прикордонної служби впс, головний сержант,   здійснював охорону та оборону  державного кордону у таких нарядах: чатовий (ЧТ)  (а.с.13-21).
Начальник відділу прикордонної служби  « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) рапортами, поданими начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1  (Військова частина НОМЕР_1 ), полковнику ОСОБА_4 ,  за спірний період клопотав про виплату  позивачу додаткової винагороди згідно  постанови  Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:
- від 05.05.2022 №Вх.№р-4456 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.04.2022 по 30.04.2022 (а.с.22);
- від 06.06.2022 №Вх.№р-5693 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.21 на звороті);
- від 02.07.2022 №Вх.№р/6-107 у  розмірі 70 000 грн за період, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.25);
- від 02.07.2022 №Вх.№р/6-106 у  розмірі 70 000 грн за період, з 05.04.2022 по 30.04.2022 (а.с.25 на звороті);
- від 02.07.2022 №Вх.№р/6-103 у  розмірі 70 000 грн за період, з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.26);
- від 03.08.2022 №Вх.№р/6-299 у  розмірі 30 000 грн за період, з 01.07.2022 по 31.07.2022 (а.с.27);
- від 01.09.2022 №Вх.№р/6-342 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.08.2022 по 31.08.2022 (а.с.26 на звороті);
-  від 01.10.2022 №Вх.№р/6-376 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.09.2022 по 30.09.2022 (а.с. 24 на звороті;)
-  від 01.11.2022 №Вх.№р/6-442 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.10.2022 по 31.10.2022 (а.с. 23;)
- від 30.11.2022 №Вх.№р/6-576 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.11.2022 по 30.11.2022 (а.с. 24);
- від 19.12.2022 №Вх.№р-4/499 у розмірі 30 000 грн за період, з 01.12.2022 по 31.12.2022 (а.с.23 на звороті) .
Проте, згідно витягу з журналу бойових дій    НОМЕР_2 прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.12.2022 №4.5/29 (том 1) вбачається, що позивач  лише у період з 30.11.2022 по 30.12.2022, виконував бойові завдання  в наряді ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29-30).
Решта вищевказаних рапортів начальника відділу прикордонної служби  « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), а саме рапорти від від 02.07.2022 за період, з 05.04.2022 по 30.04.2022 (а.с.25 на звороті); від 02.07.2022 №Вх.№р/6-107 за період, з 01.05.2022 по 31.05.2022 (а.с.25) та від 02.07.2022 за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 (а.с.26), не були реалізованими через неподання відповідних доказів на підтвердження виконання військовослужбовцем виконання конкретних бойових завдань.
Також встановлено, що у період з квітня 2022 року по грудень 2022 року позивач отримував додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі 30  000,00 грн, що підтверджується  довідкою про грошове забезпечення позивача за період з 01.02.2022 по 31.03.2024 (а.с.28 на звороті).
Вищенаведені обставини підтверджені належними, достатніми та допустимим доказами.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (надалі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII  захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Відповідно до Інструкції "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за №854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах .
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Державної прикордонної служби України Адміністрацією Державної прикордонної служби України з метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та з метою врегулювання виплат військовослужбовцям було видано наказ від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №164).
Пунктом 1 Наказу №164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 2 Наказу №164-АГ під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; з завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій, виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
Пунктом 3 Наказу №164 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням, військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
Відповідно до пункту 4 Наказу №164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби. В наказі про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.
Пунктом 12 Наказу №164 визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Висновки суду апеляційної інстанції.
Спірним у межах розгляду цієї справи є право позивача на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100000 грн. відповідно до Постанови №168.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 30.11.2022 по 30.12.2022 виконував бойові завдання, що підтверджено витягом з журналу бойових дій    НОМЕР_2 прикордонної застави ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.12.2022 №4.5/29 (том 1), з якого вбачається, що позивач  саме у цей період виконував бойові завдання  в наряді ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.29-30).
Решта заявленого позивачем періоду позивач не брав участі у виконанні бойових завдань.
Належних доказів на спростування такого висновку апелянт не надав.
Так, рапорти начальника відділу прикордонної служби  « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1  (Військова частина НОМЕР_1 )  від 02.07.2022 відносно виплати позивачу додаткових виплат залишились без реагування через відсутність на то доказів участі позивача у виконанні бойових дій. 
Такі докази є належними і достатніми з огляду на положення КАС України. 
Протилежне апелянтом не доведено.
Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Судова практика наведена апелянтом стосується інших обставин встановлених судами при розгляді аналогічних спорів.
Крім того, надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог  ст. 242 КАС України.
Згідно зі  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Повний текст виготовлено 05.06.2025.
Керуючись ст.ст.  139,  242-244,  250,  308,  310, 315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд
                                             П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 р. - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.                       

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова                                                                      
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев

                                                                                                    В.В. Файдюк