Справа №573/2147/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Терещенко О. І.	
Номер провадження 33/816/484/25 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2024 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, -                                                      

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2024 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 02 листопада 2024 року о 10:44 год на автодорозі Р-61 км 121+500 керував транспортним засобом "Audi A4", н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку відмовився. Від керування відсторонений.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд, в порушення вимог ст..268 КУпАП розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його права, в тому числі на захист, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено про час та місце розгляду справи 10 грудня 2024 року.        
Крім цього, 25 березня 2025 року до Сумського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли уточнення та пояснення до апеляційної скарги, в яких він просив скасувати постанову Білопільського районного суду Сумської області, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Також вважав, що справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП може підлягати закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, як вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.       
Апелянт вказував, що у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебував у стані сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, що вбачається з відеозапису.        
Зазначав, що він є військовослужбовцем і на дату складення протоколу про адміністративне правопорушення виконував військове завдання після поранення, наполягав на виклику ВСП, не заперечував проти огляду на стан сп`яніння, але з дотриманням його прав як військового.        
Вважав, що огляд відносно нього могла проводити тільки посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейські. Стверджував, що він виконував бойове завдання – розпорядження свого безпосереднього командира і  мав прибути у місце призначення у визначений час, тому діяв в стані крайньої необхідності, внаслідок чого не підлягає адміністративній відповідальності.           
На думку апелянта, зі сторони працівників поліції відносно нього мала місце провокація, тиск та схиляння до вчинення правопорушення, а саме до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.       Вказував, що відеозаписи не є безперервними і не містять фіксації дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння або відмови від такого огляду.       
Зазначав, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, а одразу почали складати протокол. 
В судове засідання призначене на 28 березня 2025 року на 11 год. 30 хв. особа, що притягується до відповідальності – ОСОБА_1 ,  який є належним чином повідомленим про дату і час розгляду апеляційної скарги, до апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
З огляду на положення ст. 268 КУпАП, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи вищезазначені обставини, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляду даної справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, що не суперечить вищезазначеним вимогам Закону та узгоджується з вимогами частини 6 ст.294 КУпАП. Тому, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги,  наявні в провадженні відеофайли, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.   
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.       
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.      
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.    
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.       
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.   Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 779422 від 02 листопада 2024, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 3);
- направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 листопада 2024 року, а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому під розпис зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.5);
- відеозаписами на оптичних дисках, де зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та обставини його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо доводів апелянта про те, що суд, в порушення вимог ст..268 КУпАП розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його права, в тому числі на захист, оскільки ОСОБА_1 не було повідомлено про час та місце розгляду справи 10 грудня 2024 року, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», ОСОБА_1 06 грудня 2024 року о 08:42 год. у додаток «Viber» було надіслано повідомлення про виклик в судове засідання на 08:45 год. 10 грудня 2024 року, яке було доставлене 06 грудня 2024 року о 08:45 (а.с.23).
Стосовно тверджень апелянта про те, що у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебував у стані сп`яніння, оскільки у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, що вбачається з відеозапису, то їх апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з дослідженого відеозапису, працівниками поліції під час спілкування з ОСОБА_1 були виявлені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Поліцейські повідомили про всі ці ознаки ОСОБА_1 , який на запитання працівників поліції, повідомив, що вчора пив.
Щодо доводів апелянта про те, що він є військовослужбовцем і огляд відносно нього могла проводити тільки посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління ВСП у Збройних Силах України відповідно до порядку, встановленого ч.2-7 ст.266-1 КУпАП, а не поліцейські, апеляційний суд зазначає наступне.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.   Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як було встановлено, у даному випадку військовослужбовець ОСОБА_1 був зупинений 02 листопада 2024 о 11 год 15 хв. на автодорозі Р-61 км 121+500, у стані алкогольного сп`яніння, тобто поза межами території будь-якої військової частини.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представника військової служби правопорядку не повинні запрошувати.
Твердження апелянта про те, що він виконував бойове завдання – розпорядження свого безпосереднього командира і  мав прибути у місце призначення у визначений час, тому діяв в стані крайньої необхідності, внаслідок чого не підлягає адміністративній відповідальності, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки сукупність відомостей, наявних у матеріалах справи не свідчать про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, тому що у справі відсутні конкретні відомості (дані) про те, що на момент зупинки транспортного засобу під його керуванням та складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він вчиняв будь - які дії для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, тощо.         
Посилання апелянта про те, що зі сторони працівників поліції відносно нього мала місце провокація, тиск та схиляння до вчинення правопорушення, а саме до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, спростовуються відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції, з якого вбачається, що остання неодноразово пропонувала ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» або у медичній установі. Також працівник поліції декілька разів повідомляла водія ОСОБА_1 про те, що за відмову від проходження запропонованого медичного огляду на стан сп`яніння, щодо нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Підстав вважати, що ОСОБА_1 не розумів суті пред`явленої до нього поліцейським вимог, а також наслідків його відмови від проходження запропонованого медичного огляду не встановлено. Факт роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 про те, що у разі відмови від проходження медичного огляду щодо останнього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду, не свідчить про упередженість співробітника поліції та провокування ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення. Доказів заінтересованості працівників поліції у результатах розгляду цієї справи, а також доказів оскарження дій працівників поліції стороною захисту не надано.
Щодо доводів апелянта про те, що відеозаписи не є безперервними і не містять фіксації дотримання працівниками поліції порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння або відмови від такого огляду, то їх апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки  наданими суду відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 як на правопорушника, який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився.
Твердження апелянта про те, що працівники поліції не запропонували йому пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, а одразу почали складати протокол, апеляційний суд вважає надуманими, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими відеозаписами, з яких чітко вбачається, що поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння навісці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. 
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.