ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7133/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/778/25	Головуючий у 1-й інстанції Алексашина Н.С.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
за участю секретаря Галушко А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Веремчук Наталії Леонідівни, 
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2024 року, постановлену суддею Алексашиною Н.С., 
за заявою  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
Заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 листопада 2015 року, ухваленим у цивільній справі № 524/7133/15-ц було задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500969486 від 16 січня 2015 року в сумі 77059,61 грн. та судовий збір у розмірі 770,60 грн.
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 21 березня 2022 року замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання вказаного рішення суду з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал».
Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 04 грудня 2023 року замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс».
25 вересня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Циктич О.О. через систему «Електронний суд» надійшла заява про перегляд вказаного заочного рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 листопада 2015 року, в якій просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 листопада 2015 року у справі № 524/7133/15-ц; переглянути та скасувати вищевказане заочне рішення ухвалене у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування заяви представник відповідача посилалася на те, що ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, жодних листів, судових повісток, копій позовної заяви з доданими матеріалами та копію заочного рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 26 листопада 2015 року відповідач не отримувала, про його існування дізналася з Єдиного державного реєстру судових рішень, що є підставою для поновлення визначеного законом строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
Відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що представником відповідача не надано належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду, а його заява є необґрунтованою. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем в ході виконання рішення суду № 524/7133/15-ц виносилась постанова про арешт майна боржника від 21.02.2019, що дає підстави для обґрунтованих сумнівів, що весь цей час ОСОБА_2 не знала про наявність виконавчого провадження та заочного рішення про стягнення з неї заборгованості.
Окрім того, у заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що про наявність виконавчого провадження на підставі заочного рішення відповідачу стало відомо наприкінці серпня 2024 року. Однак, навіть в такому випадку встановлений процесуальним законом двадцятиденний строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення пропущено, оскільки така заява подана лише 25 вересня 2024 року.
Не погодившись з вказаною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 адвокат Веремчук Н.Л., просила її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що витяг з інформацією щодо виконавчого провадження даного рішення, в якому відсутні дані про направлення на виконання постанови про накладення арешту на майно боржника та обставини реального виконання цієї постанови, не є належним доказом для підтвердження обізнаності боржника про виконавче провадження, відтак, суд обгрунтував своє рішення на припущеннях щодо доведеності цих обставин.
Окрім того, 09.09.2024 представник відповідача адвокат Циклич О.О. через електронний кабінет ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про отримання доступу до матеріалів справи. 13.09.2024 дані представника відповідача внесено до додаткових відомостей про учасників справи, проте доступу до матеріалів вказаної справи в електронному вигляді вона не отримала. Після вирішення технічних питань, лише 23.09.2024 отримала доступ до частини матеріалів справи, зокрема позовної заяви та частини її додатків, заочне рішення серед цих документів було відсутнє).
Вищевказані обставини свідчать про доведеність поважності причин пропуску строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення та спростовують помилкові висновки суду першої інстанції про наявність підстав для залишення даної заяви без розгляду.
Від ТОВ «Дебт Форс» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник ОСОБА_1 адвокат Веремчук Н.Л. та представник ТОВ «Дебт Форс» Васюта К.С. приймали участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. 
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.
Відмовляючи у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та залишаючи заяву відповідача без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надано належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду, що є підставою для залишення даної заяви без розгляду.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 227 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення).
Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Згідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.
Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.
У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).
У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей  126, 127 ЦПК України  в сукупності зі статтями 284, 286, 287  цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.
Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.
Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).
З матеріалів справи вбачається, що в серпні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Згідно статті 74 ЦПК України, яка  діяла  на  момент розгляду  справи,  судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. 
Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, яка діяла на момент розгляду справи,  у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області, ОСОБА_1 16.04.2014 була знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.03.2014, справа № 524/520/2014 (т. 1, а.с. 25).
З матеріалів справи вбачається, що судові повістки адресовані ОСОБА_1 , які були направлені на вищевказану адресу, поверталися до суду без вручення з відміткою «адресат за даною адресою не проживає» (т. 1, а.с. 30, 32). 
Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, яка діяла на момент розгляду справи, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. 
Разом з тим, доказів здійснення публікації в пресі про виклик відповідача матеріали справи не містять.
Копію заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.11.2015 також було направлено відповідачу за даною адресою, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат за даною адресою не проживає» (т. 1, а.с. 37).
Таким чином, матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 вищевказаного рішення суду.
09 вересня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Циктич О.О. до суду надійшла заява про вступ у справу як представника та надання доступу до електронної справи № 524/7133/15-ц в підсистемі «Електронний суд» (т. 1, а.с. 202-203).
18 вересня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Циктич О.О. до суду надійшло клопотання, в якому просила направити відскановані копії позовної заяви з додатками на її електронну пошту, оскільки вона не отримала доступу до матеріалів вказаної справи в електронному вигляді (т. 1, а.с. 197).
Доказів направлення представнику відповідача адвокату Циктич О.О. запитуваних неї документів та копії заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.11.2015 матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви про перегляд заочного рішення) учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Аналіз зазначеної норми закону свідчить, про те, що право на поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення виникає саме з дати вручення копії заочного рішення. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року в справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) зазначено, що надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, тощо.
Звертаючись до суду 25.09.2024 з заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, представник ОСОБА_1 адвокат Циктич О.О. вказала, що не отримувала копії даного рішення, а також зазначила вказані вище обставини, тому просила поновити строк для подачі відповідної заяви про його перегляд.
Посилання суду на те, що державним виконавцем в ході виконання рішення у справі № 524/7133/15-ц було винесено постанову про арешт майна боржника від 21.02.2019, що дає підстави для обгрунтованих сумнівів про те, що ОСОБА_1 не знала про наявність виконавчого провадження та заочного рішення, не може слугувати підставою для відмови в поновленні строку для перегляду заочного рішення, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про обізнаність відповідача про наявність виконавчого провадження, а в силу положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. 
Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначені обставини суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.
Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Веремчук Наталії Леонідівни задовольнити.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 листопада 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Головуючий     О.В. Чумак

Судді   Ю.В. Дряниця 

Л.І. Пилипчук