СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року                                     м. Харків                        Справа № 922/4653/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя  Слободін М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради (вх.№688Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Ємельянової О.В. в порядку спрощеного позовного провадження 03.03.2025 (дата складання повного тексту рішення 03.03.2025) у справі №922/4653/24
за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
до АТ "Укрпошта"
про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 51829,86грн з яких: орендна плата у сумі 45703,12грн за період 09.07.2022 року – 04.11.2024 рік, 3% річних у сумі 1520,35грн за період 16.07.2022 року – 04.11.2024 рік, інфляційні втрати у сумі 4606,39грн за період липень 2022 року – жовтень 2024 року.
Також до стягнення заявлені судові витрати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у позові відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відсутні передумови для припинення договору позички №1882 від 01.08.2019 року, оскільки останній продовжив свою дію на час дії воєнного стану з підстав, визначених у пункті 5 Постанови КМУ №634 від 27.05.2022 року, в силу імперативних приписів даної Постанови, що виключає застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, оскільки спірні правовідносини мають договірний характер. Крім того, суд зауважив, що в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі від 04.11.2024 року який підписано уповноваженими представниками сторін, з якого слідує, що відповідачем було повернуто майно за договором позички №1882 від 01.08.2019 року, що в свою чергу свідчить про те, що спірний договір діяв з 01.08.2019 по 04.11.2024 року.
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача безпідставно збережених коштів у сумі орендної плати у розмірі 45703,12грн за період 09.07.2022 року – 04.11.2024 рік, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.
Щодо заявлених позивачем до стягнення із відповідача 3% річних у сумі 1520,35грн за період 16.07.2022 – 04.11.2024; інфляційних втрат у сумі 4606,39грн за період липень 2022 року – жовтень 2024 року, суд зазначив, що позовні вимоги у цій частині також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від основної вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі орендної плати, у якій судом було відмовлено.

До Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" 25.03.2025 надійшла апеляційна скарга Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради, в якій просить суд:

1. скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі №922/4653/24 повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
2. стягнути з АТ "Укрпошта" на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки Харківської міської ради судові витрати.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно розтлумачив норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019, застосувавши норми, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
На думку апелянта, відповідно до частини 1 статті 825 Цивільного кодексу України, пунктів 5.1. та 5.5. Договору, Договір припинив свою дію 01.07.2022. Враховуючи наявність спеціальної норми, передбаченої частиною 2 статті 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 щодо прямої заборони передачі комунального майна у безоплатне користування або позичку, апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про продовження строку дії Договору.  
Апелянт повідомляє, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції складає 3633,60грн судового збору та 10000грн витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що докази понесених витрат будуть подані у строки, визначені процесуальним законом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 справу №922/4653/24 передано на розгляд суду у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Плахов О.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4653/24.
Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 до надходження матеріалів справи.
28.03.2025 справа №922/4653/24 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2025, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 року у справі №922/4653/24. Встановлено строк для подання відзиву, заяв та клопотань.
Ухвалено розглядати справу без повідомлення учасників справи. 
17.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду від АТ "Укрпошта" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції у даній справі - залишити без змін. Наводить аргументи на підтвердження своєї позиції у справі.
Зазначає, що до 04.11.2024 майно не поверталось власнику, акти повернення майна сторонами не підписувались, оскільки обидві сторони вважали договір позички продовженим.  Підписаний сторонами акт приймання – передачі від 04.11.2024 свідчить про те, що договір позички №1882 від 01.08.2019 діяв до 04.11.2024, що виключає застосування до спірних правовідносин положень ст.1212 ЦК України.
Крім того, в поданому відзиві відповідач просить суд витрати по сплаті правової допомоги покласти на апелянта.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як установлено місцевим господарським судом, рішенням Харківської міської ради №1623/19 від 19.06.2019 було затверджено Перелік об`єктів, які передаються в безоплатне користування за договором позички, в тому числі нежитлові приміщення, які підлягають передачі у безоплатне користування АТ "Укрпошта" строком на 2 роки та 11 місяців.
На підставі зазначеного рішення Харківської міської ради, між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Акціонерним товариством "Укрпошта" укладено договір позички №1882 від 01.08.2019 (далі - Договір).
Відповідно до п.1.2. договору об`єктом договору позички є нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-7 загальною площею 52,4 кв.м. у житловому будинку літ. "А-9", розташоване за адресою: м. Харків, просп. Льва Ландау, 20, та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс" (балансоутримувач).
Відповідно до пункту 1.3. договору, позивач передав відповідачу майно, зазначене у пункті 1.2. договору у безоплатне користування на умовах, викладених у цьому договорі строком на 2 (два) роки 11 (одинадцять) місяців, для розміщення відділення поштового зв`язку.
Майно, що передається у користування, є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Передача майна у безоплатне користування не припиняє права комунальної власності територіальної громади міста Харкова (п.1.4.Договору).
Згідно з п.2.1. договору позичкодавець зобов`язаний передати користувачу майно протягом 10 днів після підписання цього договору. Прийом і передача оформляється двостороннім актом прийому - передачі (додаток), який є невід`ємною частиною договору.
Користувач зобов`язаний прийняти передане майно протягом 10 днів після підписання цього договору та здійснити відображення майна в обліку користувача в порядку та на умовах, визначених законодавством (п.3.1.1.Договору).
Відповідно до п.3.1.7. договору протягом 7 днів із моменту прийняття рішення про ліквідацію користувача, припинення дії або дострокового розірвання договору, користувач повинен повернути актом передане майно позичкодавцю у тому ж стані, в якому це майно йому передавалося, з урахуванням нормального зносу майна.
Згідно з п. 5.1. договору цей договір діє з 01.08.2019 до 01.07.2022.
Пунктом 5.2. договору передбачено, що договір може бути продовжений на новий термін тільки за умови позитивного рішення сесії Харківської міської ради.
У разі припинення або розірвання цього договору, здійснені користувачем поліпшення майна, які неможливо відокремити без заподіяння йому шкоди, компенсації не підлягають (п.5.4.договору).
Дія договору позички припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який було укладено договір (п.5.5.договору).

Відповідні нежитлові приміщення передані відповідачу згідно акту приймання -передачі 04.11.2024, який є додатком до договору.
Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області із позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 51829,86грн з яких: орендна плата у сумі 45703,12грн за період 09.07.2022 року – 04.11.2024 рік, 3% річних у сумі 1520,35грн за період 16.07.2022 року – 04.11.2024 рік, інфляційні втрати у сумі 4606,39грн за період липень 2022 року – жовтень 2024 року.
Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених вище.
Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради не погодилось  з ухваленим у справі рішенням та звернулось з апеляційною скаргою. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
1. апелянт наполягає на тому, що договір позички припинив свою дію 01.07.2022. На думку апелянта місцевий господарський суд безпідставно виходив з того, що договір продовжив свою дію після 01.07.2022;
2. враховуючи наявність спеціальної норми, передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону №157-ІХ щодо прямої заборони на передачу комунального майна у безоплатне користування або позичку суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про продовження строку дії договору на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану відповідно до п. 5 Постанови №634;
3. з огляду на позицію заявника апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимоги про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, апелянт вважає, що вимоги про стягнення річних та інфляційних також відхилені неправомірно.
Як стверджує апелянт, із системного тлумачення умов договору вбачається, що під позитивним рішенням сесії Харківської міської ради слід розуміти рішення, аналогічне рішенню Харківської міської ради №1623/19 від 19.06.2019, яким би продовжили або встановили б новий термін для безоплатного користування відповідачем відповідними нежитловими приміщеннями. Однак, таких рішень Харківська міська рада в подальшому не приймала. Таким чином, на переконання апелянта, строк дії договору та відповідно безоплатного користування нежитловими приміщеннями сплив 01.07.2022 відповідно до пункту 5.1. договору.
Відповідно до пункту 3.1.7. договору, відповідач зобов`язаний був протягом 7 днів з моменту припинення дії договору, повернути актом передане майно позивачу у тому ж стані, в якому це майно йому передавалося, з урахуванням нормального зносу майна.
Однак, як стверджує апелянт, відповідач, всупереч пункту 3.1.7. договору не повернув передане майно позивачу, при цьому, зі змісту частини 2 статті 9 Закону, а також системного тлумачення інших норм Закону, вбачається, що користування нерухомим майном комунальної власності може здійснюватися виключно на засадах платного користування, шляхом укладення в порядку, передбаченому чинним законодавством України, договору оренди.
Згідно з пунктом 5 Рішення Харківської міської ради №2308/20 від 02.12.2020 до затвердження Харківською міською радою примірного договору оренди майна територіальної громади міста Харкова слід керуватися в роботі примірним договором, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 3.3. примірного договору, оренди орендар сплачує орендну плату щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди - для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону.
Тобто, у разі укладення за звичайних умов між позивачем та відповідачем договору оренди, останній сплачував би орендну плату до 15 числа поточного місяця.
На переконання апелянта, після 08.07.2022 у відповідача відсутні правові підстави для безоплатного користування нежитловими приміщеннями, які були передані згідно договору, як на підставі умов самого договору, так і на підставі Закону.
Так, позивачем у позові зазначено, що відповідач після 08.07.2022 не вчинив будь-яких дій, спрямованих на повернення нерухомого майна (нежитлових приміщень) за договором та продовжував користуватися таким майном шляхом розміщення відділення поштового зв`язку, тим самим надаючи своїм клієнтам (споживачам) відповідні послуги та отримуючи дохід від такої господарської діяльності та за рахунок позивача зберіг (набув) кошти, які мав би сплатити за користування нежитловими приміщеннями, які були передані (та не повернуті після 08.07.2022) згідно договору. При цьому, збереження (набуття) вищезазначених коштів відбулося за відсутності правової підстави, адже підстави для безоплатного користування майном за договором після 08.07.2022 відпала.
Відповідач повернув позивачу передане за Договором майно лише 04.11.2024, що підтверджується Актом приймання-передачі.
Таким чином, на думку позивача, сума коштів орендної плати за фактичне користування відповідачем нерухомим майном (нежитловими приміщеннями) після 08.07.2022 без належних на те правових підстав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Спираючись на балансову вартість нежитлових приміщень, якими, на думку позивача, фактично та безпідставно користувався відповідач, і яка відповідно до довідки КП "Житлокомсервіс" від 30.07.2024 становить 132792,00грн; річний індекс інфляції 2022 року становить 126,6%, а 2023 року - 105,1%, відтак, за розрахунками позивача місячна орендна плата становить:
- за період з 09.07.2022 до 31.07.2022 – 985,23грн;
- за серпень-грудень 2022 року – 1327,92грн;
- за січень-грудень 2023 року – 1681,15грн;
- за січень-жовтень 2024 року – 1766,89грн;
- за період з 01.11.2024 до 04.11.2024 -235,59 грн.
Таким чином, за твердженнями позивача, загальна сума орендної плати за фактичне користування відповідачем нерухомим майном (нежитловими приміщеннями) за період з 09.07.2022 до 04.11.2024 без належних на те правових підстав становить 45703,12грн.
Крім того, у зв`язку із безпідставним збереженням (набуттям) відповідачем коштів позивача, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем були нараховані 3% річних у сумі 1520,35грн за період 16.07.2022 по 04.11.2024 та  інфляційні втрати у сумі 4606,39грн за період липень 2022 року - жовтень 2024 року.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 827 Цивільного кодексу України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.
Частиною 3 даної статті установлено, що до договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.
Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що фактично правовідносини між сторонами, незважаючи на те, що договір має назву "позички" є правовідносинами з оренди.
Статтею 764 Цивільного кодексу України (яка входить до глави 58 цього Кодексу і підлягає застосуванню до відносин позички) передбачено, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
З матеріалів справи вбачається, що АТ "Укрпошта" продовжувало користуватись майном після 01.07.2022 (строку, який визначений у договорі позички як дата його закінчення). При цьому, матеріали справи не містять заперечень Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради (позивача) про продовження такого користування.
Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що договір позички, на підставі якого АТ "Укрпошта" користувалось спірним майном, діяв до моменту підписання акту приймання-передачі майна 04.11.2024 уповноваженими представниками сторін, відповідно до якого майно було передано (повернуто) позивачу.
При цьому, апеляційний господарський суд відхиляє твердження заявника апеляційної скарги про припинення строку дії договору позички 01.07.2022, а також про перевагу спеціального закону у сфері оренди державного і комунального майна - Закону №157-ІХ над положеннями Цивільного кодексу України, з огляду на наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 виклала правові висновки щодо пріоритетності норм Цивільного кодексу над спеціальним законом із новими вимогами, який прийняли пізніше, – у цій ситуації не застосовується колізійний принцип lex posterior derogat priori (лат. "пізніший закон скасовує попередній").
Крім того, в зазначеній постанові містяться посилання на Рішення Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012, в якому вказано: "Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року №4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу".
Також слід зазначити, що з початком воєнного стану запроваджено Постанову КМУ від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" для регулювання процесів оренди комунального й державного майна на цей період.
Пунктом 5 зазначеної Постанови встановлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону.
Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.
Отже, пунктом 5 Постанови №634 встановлено правило: договори оренди автоматично продовжуються до кінця воєнного стану в країні та ще на 4 місяці і виключеннями з цього правила є лише два випадки:
1) коли балансоутримувач повідомив орендодавця та орендаря про непродовження такого договору за 30 к.д. до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України №157- IX;
2) продовження договору відбулось за результатами аукціону, який було опубліковано до дати набуття чинності Постановою №634, тобто до 01.06.2022 (в такому разі орендар мав право укласти договір оренди з переможцем такого аукціону).
Разом з цим, балансоутримувач не повідомляв ані позивача, ані відповідача про непродовження такого договору за 30 к.д. до дати завершення його строку дії з підстав, визначених статтею 19 Закону України №157- IX.
Також не відбулося продовження договору позички на аукціоні.
Отже, в даному випадку відсутні обставини, які є виключенням для застосування пункту 5 Постанови №634, а тому договір позички продовжував свою дію також і в силу положень даної постанови.
Дана постанова як акт органу виконавчої влади є по суті імперативною нормою, яка носить обов`язковий характер для учасників відповідних правовідносин, не зважаючи на її нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та      Господарським кодексом України.
У постанові від 19.04.2024 у справі №911/1359/22 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладено, зокрема, наступні висновки щодо імперативного характеру постанов органів виконавчої влади:
"Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції Постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413) - це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії".
Отже, Об`єднана палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що виконавчий орган, який в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, може приймати загальнообов`язкові норми, які підлягають виконанню учасниками обороту.
З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд вважає правомірними доводи відповідача про те, що спірний договір позички продовжував свою дію до моменту повернення майна АТ "Укрпошта" позивачу за актом приймання передачі, що підписаний сторонами 04.11.2024.
Спірні правовідносини виникли з укладеного між позивачем та відповідачем договору від 01.08.2019 та продовжували діяти до 04.11.2024, тобто мали договірний характер.
Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів суми орендної плати.
Таким чином, з огляду на те, що відносини між сторонами врегульовані договором, який був чинним за період з 09.07.2022 по 04.11.2024 (період, за яким позивачем пред`явлено до стягнення безпідставно збережені кошти, 3% річних та інфляційні) то наявність таких договірних відносин виключає застосування статті 1212 Цивільного кодексу України. Інфляційні та річні також нараховані неправомірно, оскільки вони є похідними від основної вимоги.
Відтак, положення статті 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не підлягають застосуванню, що обґрунтовано встановив місцевий господарський суд.
Зважаючи на викладене, Східний апеляційний господарський суд установив, що висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог є правомірним.
Відповідно до статті 275 ГПК України до повноважень суду апеляційної інстанції належить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Підстав для скасування чи зміни законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції у даній справі під час апеляційного провадження не установлено.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, тому апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Харківської області від 07.03.2025 у справі №922/4653/24 залишити без змін.
Зважаючи на висновок апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта, пов`язані з апеляційним переглядом справи, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 255-256, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі №922/4653/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі №922/4653/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду установлені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                    І.А. Шутенко

Суддя                                                                                           О.В. Плахов  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін