Справа № 125/2476/24 
Провадження № 33/801/549/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 15 грудня 2024 року о 16 год 50 хв по вул. Покровській в с. Терешки Жмеринського району Вінницької області керувала транспортним засобом «Тoyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою алкотестера «Драгер». Зазначене підтверджується даними алкотестера, згідно з яким ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння – 1,03‰, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, ОСОБА_1 15 грудня 2024 року о 16 год 50 хв по вул. Покровській в с. Гавришівка Жмеринського району Вінницької області керуючи транспортним засобом «Тoyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотрималася безпечної дистанції руху внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами. Водночас станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, після чого втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Вказане дає підстави стверджувати про відсутність у суду необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.
Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції у частині накладення на неї адміністративного стягнення, просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що не визнає вини у інкримінованому їй правопорушенні.
Суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення. Так, коли ОСОБА_1 проїжджала біля автобусної зупинки в с. Терешки Жмеринського району Вінницької області, на узбіччі дороги біля зупинки стояв автомобіль «ВА3 2107». Коли її автомобіль передньою частиною порівнявся із задньою частиною « НОМЕР_3 », той різко виїхав на дорогу, де відбулося зіткнення, і не зупиняючись, поїхав до роздоріжжя. Через стрес у ОСОБА_1 піднявся артеріальний тиск, почало боліти серце, тому з метою стабілізації серцевого ритму вона прийняла багато медичного препарату «Корвалол», який містить спирт.
Наявний у матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не є суцільним. 
Окрім того у протоколах за ст. 124 КУпАП та ст. 130 КУпАП вказані різні місця їх складення та місця вчинення адміністративних правопорушень.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому у поданій апеляційній скарзі зазначила прохання про розгляд справи у її відсутність. 
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Апеляційний суд враховує, що постанова місцевого суду оскаржується ОСОБА_1 лише у частині накладення на неї адміністративного стягнення, тобто в частині притягнення її до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому у частині закриття провадження у справі за ст. 124 КУпАП не переглядається. 
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2024 року серії ААД №768933, 15 грудня 2024 року о 16 год 50 хв на а/д Бар-Терешки в с. Терешки по вул. Покровській водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Тойота Королла», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці події за допомогою алкотестеру «Драгер 6810», тест № 5180, проба позитивна – 1,03 проміле, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 3).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6810» (тест № 5180 від 15 грудня 2024 року) результат огляду ОСОБА_1 о 17 год 52 хв 1,03 ‰ (а. с. 2).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці) за допомогою приладу Alcotest 6810. Результат огляду – позитивний 1,34 проміле (а. с. 7).
У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено, що 15 грудня 2024 року ОСОБА_1 була направлена на огляд до КНП «Барська міська лікарня». У результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної поліції у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, яка не відповідає обстановці (а. с. 8).
Як видно із письмових пояснень ОСОБА_1 від 15 грудня 2024 року, наданих працівникам поліції на окремому аркуші, 15 грудня 2024 року близько 16 год 50 хв вона керувала своїм автомобілем «Тойота Королла», д. н. з. НОМЕР_1 , в с. Терешки по вул. Покровській та рухалася із м. Бар у напрямку с. Лядова по молоко. Рухалася зі швидкістю 40 км/год та попереду помітила автомобіль марки «ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_2 , який виїхав перед автомобілем ОСОБА_1 за метр із зупинки на її смугу руху, внаслідок чого вона здійснила зіткнення із вказаним транспортним засобом в його задню частину. При даній події ніхто тілесних ушкоджень не отримав. 15 грудня 2024 року вранці о 10 год 00 хв вона випила 0,5 л пива «Медове М`яке» (а. с. 5, 42).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 від 15 грудня 2024 року, наданих працівникам поліції на окремому аркуші, 15 грудня 2024 року близько 16 год 50 хв він керував автомобілем ВАЗ 2107», д. н. з. НОМЕР_2 , в с. Терешки по вул. Покровській та при виїзді із узбіччя правого на головну дорогу помітив автомобіль «Тойота Королла», д. н. з. НОМЕР_1 , як пізніше було встановлено, під керуванням ОСОБА_1 . Побачивши, що її автомобіль ще далеко близько 15 м, ОСОБА_2 виїхав на головну дорогу та проїхавши близько 40-50 м відчув удар у задню частину автомобіля, внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. У автомобілі ОСОБА_2 рухався сам, ОСОБА_1 також була сама у своєму авто без пасажирів. Від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 чув різкий запах алкоголю. При даній події ніхто тілесних ушкоджень не отримав (а. с. 6, 44).
На а. с. 10 міститься розписка ОСОБА_3 про те, що він зобов`язується забрати автомобіль «Тойота Королла», д. н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та доставити його до гаража, а також зобов`язується забезпечити, щоб ОСОБА_1 не керувала автомобілем протягом доби (а. с. 10).
До матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських. 
На відеозаписах із нагрудних камер поліцейських зафіксовано як о 17 год 48 хв працівники поліції спілкуються із водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запитують чи вживав хтось із них алкоголь. ОСОБА_1 відповідає, що не вживала. 
Поліцейський повідомляє, що має сумніви у тверезості ОСОБА_1 , запитує коли вона востаннє вживала алкоголь, на що вона відповідає, що пила трохи вранці.
О 17 год 49 хв поліцейський пропонує пройти огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 погоджується. Результат огляду позитивний – 1,03 проміле. 
Працівник поліції запитує чи погоджується ОСОБА_1 із результатами огляду, вона відповідає, що не погоджується. Тоді поліцейський пропонує поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження повторного огляду, проте вона відмовляється. 
О 17 год 53 хв огляд на стан сп`яніння проходить ОСОБА_2 , результат огляду – 0,00 проміле, після чого працівник поліції відбирає у нього письмові пояснення.
О 17 год 57 хв працівник поліції відбирає письмові пояснення у ОСОБА_1 , починає складати адміністративні матеріали.
О 18 год 10 год ОСОБА_1 повідомляє, що вранці о 10 год 00 хв випила 0,5л пива. О 18 год 22 хв ОСОБА_1 повідомляє, що зі знайомою вранці випила пляшку лікеру.
О 18 год 41 хв поліцейський ознайомлює ОСОБА_1 із протоколом за ст. 130 КУпАП.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Так, апеляційний суд відхиляє доводи скаржниці про те, що ознаки сп`яніння були у неї наявні через прийом лікарського засобу «Корвалол», оскільки жодних усних чи письмових пояснень щодо прийому вказаного препарату вона не надавала на місці події, а тому такі доводи апеляційний суд розцінює як обрану тактику захисту.
Водночас апеляційний суд зауважує, що відповідно до інструкції до лікарського засобу «Корвалол», він містить в своєму складі фенобарбітал та етанол, тому може викликати порушення координації, швидкості психомоторних реакцій, сонливість та запаморочення в період лікування. В зв`язку з цим не рекомендується займатися діяльністю, що потребує підвищеної уваги, в тому числі керувати автотранспортом та працювати з іншими механізмами. 
При цьому п. 2.10.є ПДР України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки). Препарат «Корвалол» до таких засобів не належить.
Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про недопустимість відеозапису із нагрудної камери поліцейського, оскільки він не є суцільним. Із відеозапису дійсно вбачається його переривання о 17 год 52 хв 39 сек, проте наступний фрагмент відеозапису розпочинається 17 год 52 хв 39 сек, події на відеозаписі відбувають послідовно. Таким чином переривання відеозапису не свідчить про недопустимість вказаного доказу.
Щодо доводів скарги про те, що у протоколах про адміністративні правопорушення зазначено різні місця їх вчинення, то апеляційний суд зазначає, що у поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схемі ДТП та протоколі серії ААД № 768933 за ст. 130 КУпАП місцем вчинення адміністративних правопорушень зазначено с. Терешки, вул. Покровська, тому доводи апеляційної скарги у цій частині суд до уваги не бере, оскільки місце вчинення правопорушення є встановленим та водночас зауважує, що протокол серії ЕПР № 197182 за ст. 124 КУпАП не є предметом апеляційного перегляду справи.
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 15 грудня 2024 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення її до адміністративної відповідальності. Твердження скаржниці про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Барського районного суду Вінницької області від 12 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук