ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер  638/6707/22
Номер провадження 22-ц/818/844/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 06 червня 2025 року                                                                м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року в складі судді Яковлевої В.М. у справі № 638/6707/22 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачкою послуг централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає підприємство, згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. 
Відповідачка не в повному обсязі сплачувала вартість вказаних послуг, у зв`язку з чим за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 виникла заборгованість у розмірі 27344,17 грн.
Посилаючись на вказані обставини, КП «ХТМ» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за надані послуги, 3% річних у розмірі 1358,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 8374,02 грн, а також судові витрати. 
В суді першої інстанції ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що сума заборгованості за послуги з теплопостачання має бути зменшена на 6597,25 грн у зв`язку з частковою оплатою нею послуг КП «ХТМ», а також зарахуванням однорідних вимог за заявою від 04 червня 2024 року.
Вказувала, що на підставі виконавчого листа № 638/15042/17, виданого 06 червня 2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова, 14 лютого 2024 року Основ`янсько-Слобідським ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ було відкрито виконавче провадження №74155376 про стягнення з КП «ХТМ» на її користь інфляційних втрат у розмірі 3817,69 грн, 3% річних у розмірі 635,41 грн, судових витрат у розмірі 331,36 грн. Вважає, що вказані суми мають бути зараховані в рахунок послуг з опалення: за січень 2022 року на суму 2063,51 грн; за грудень 2021 року на суму 1534,52 грн; за листопад 2021 року на суму 1186,43 грн.
Зазначила, що позивач звернувся до суду 21 листопада 2022 року, відповідно, перебіг трирічного строку позовної давності почався 22 листопада 2019 року, у зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за серпень, вересень 2019 року, на суму 503,95 грн.
Отже, розмір заборгованості станом на 04 червня 2024 року складає 20746,92 грн.
КП «ХТМ» неправильно визначено суми 3% річних та інфляційних втрат, необґрунтовано збільшено вказані суми за відсутності доказів правильності їх розрахунку.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року позов КП «ХТМ» позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 року в розмірі 27 344 грн 17 коп., інфляційні втрати в розмірі 8 374 грн 02 коп. та 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1 358 грн 60 коп., а також 2 481 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються КП «ХТМ», проте належним чином зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, яка, з урахуванням нарахованих на підставі статті 625 ЦК України штрафних санкцій, підлягає стягненню у судовому порядку .
31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила змінити рішення суду першої інстанції та зменшити суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 року до 21250,87 грн , інфляційні втрати - до 2910,87 грн; 3% відсотків річних – до 953,10 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано усі платежі, що були здійснені нею до КП «ХТМ». Вважає, що загальна сума заборгованості за надані позивачем послуги у розмірі має бути зменшена на 6093,30 грн (1080,03+228,81+4784,46) і вона складає 27344,17 грн - 6093,30 грн = 21250,87 грн.
Вказувала, що нею було частково сплачено 1080,03 грн заборгованості. Також позивачем не враховано надлишково сплачені нею 228,81 грн як оплату за послугу з постачання гарячої води за січень 2022 року.
Також, сума заборгованості має бути зменшена на 4784,46 грн на підставі її заяви від 04 червня 2024 року про часткове припинення зобов`язань шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі відповідної заяви, яка є одностроннім правочином, не потребує погодження з іншою стороною, проводиться незалежно від згоди на це іншої сторони. У разі якщо сторона не згодна з зарахуванням, вона може звернутися до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним.
Зазначала, що позивач має заборгованість перед нею у розмірі 4784,46 грн, стягнення якої здійснюється в межах виконавчого провадження № 74155376.
Наразі КП «ХТМ» не зверталося до суду з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину з зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому мало місце припинення її зобов`язання по сплаті за надані позивачем послуги на суму 4784,46 грн. 
Судом помилково визначено розмір 3% річних та інфляційних втрат, не встановлено складові розрахунку позивача та не перевірено його розрахунок, а тому рішення щодо стягнення 3% річних у сумі 1 358,60 та інфляційних втрат у сумі 8 374,02 грн не є обґрунтованим.
Суд першої інстанції помилково ототожнив період заборгованості (розрахункові місяці з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 року) з періодом прострочення. Вказувала, що для розрахунку 3% річних період прострочення починається з 21 числа місяця, який слідує за розрахунковим, інфляційних втрат - з місяця, наступного за місяцем, в якому мала бути проведена сплата за послуги. Проте у «Відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2022 року» не визначено дату початку прострочення щодо кожного місяця та кінцеву дату нарахувань.
Зазначала, що 3% річних за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2022 року становить 953,10 грн, інфляційні втрати - 2910,87 грн. Проте, КП «ХТМ» було безпідставно збільшено 3% річних на 405,50 грн (1358,60 грн - 953,10 грн), інфляційні втрати на 5463,15 грн (8374,02 грн - 2910,87 грн). 
Також зазначала, що її не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Вказувала, що її місце проживання зареєстровано у встановленому законом порядку, а тому виклик шляхом оголошення не є належним повідомленням. 
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає КП «ХТМ», особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 4).
Відповідно до відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 року за відповідачкою обліковується борг 27 344 грн 17 коп. (4-5).
За статями 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.
Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 68 ЖК України плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.
За вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).
Зважаючи, що відповідачкою неналежним чином виконано обов`язки зі сплати комунальних послуг, за відсутності доказів ненадання чи неналежного надання послуг з теплопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.
Між тим, щодо суми стягнення, то судова колегія виходить з такого.
Матеріали справи свідчать, що вже після пред`явлено позову до суду, ОСОБА_1 було сплачено 24 грудня 2022 року – 229,02 грн за квітень 2020 року, 05 січня 2023 року – 215,06 грн за травень 2020 року, 15 лютого 2023 року - 224,29 грн – липень 2020 року, 15 лютого 2023 року -132 грн за вересень 2020 року, 14 січня 2023 року - 279,66 грн за січень 2021 року, всього 1080,03 грн (а.с. 36-40).
Між тим, при визначені загального розміру заборгованості, вказані сумі вирахувані не були, а тому колегія не вбачає підстав для їх повторного стягнення з відповідачки. 
Отже, заборгованість за період з 01 серпня 2019 року по 31 січня 2022 року становить - 27344,17 грн. - 1080,03 грн = 26264,14 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.
Згідно зі статтею 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
За змістом частини 1 статті 601 ЦК України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.
Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.
Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).
В розумінні статті 601 ЦК України, спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством. За загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент висловлення учасником відповідних правовідносин волевиявлення у відповідній формі, зокрема письмовій, що містить чітке однозначне волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
В свою чергу характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.
Матеріали справи свідчать, що 04 березня 2024 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту ДВС МЮУ приєднано до зведеного виконавчого провадження виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 638/15042/17, виданого 06 червня 2023 року про стягнення з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати 3817,19 грн, 3% річних у розмірі 635,41 грн та судові витрати 331,36 грн (а.с.111).
Сторонами не заперечується, що неодноразово ОСОБА_1 зверталась до позивача з заявою про зарахування зустрічних вимог.
Листом КП «ХТМ» повідомлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року (справа № 638/15042/17) позов КП «ХТМ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання - задоволено. Постановою Харківського апеляційного суду від 04 червня 2021 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2017 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов КП «ХТМ» до ОСОБА_1 задоволено частково. 04 квітня 2023 року Полтавським апеляційним судом винесено постанову у справі № 638/15042/17 про частковий поворот виконання заочного рішення від 21 грудня 2017 року, а саме суми інфляційних витрат, 3% річних та судового збору Також повідомлено, що вимоги про зарахування інфляції, 3 % річних та судового збору в рахунок заборгованості за послуги з теплопостачання хоч є однорідними (мають грошовий характер), але за своєю правовою природою зобов`язання за цими вимогами є різними, оскільки зобов`язання зі сплати інфляції, 3% річних та судового збору у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення основного зобов`язання. Отже, зарахування інфляції, 3% річних та судового збору в рахунок заборгованості за послуги з теплопостачання не вбачається можливим (а. с. 66).
Зважаючи, що КП «ХТМ» категорично заперечує щодо вирахування цих сум з розміру загальної заборгованості, судова колегія не вбачає підстав вважати, що мало місце зарахування зустрічних вимог.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% відсотків річних то суд керується таким.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.
Виходячи з вказаних вимог закону, споживач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання у разі не сплати вартості послуг після 20 числа наступного місяця та саме з цього часу можливо нарахування штрафних санкцій.
Між тим, як вбачається з розрахунку, долученого до позовної заяви, позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на вартість послуг, починаючи з того місяця, в якому ці послуги надавались, що суперечить положенням п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води». 
Таким чином, штрафні санкції, передбачені статтею 625 ЦК України підлягають перерахуванню: 3% річних з 21 дня наступного місяць, в якому нараховано вартість послуг по 31 січня 2021 року включно, інфляційній втрати – з наступного місяця, після початку прострочення.
  	Сума  заборго ваності	Початок прострочення	К-ть днів прост рочення	3% річних	Період нарахування інфляції	Загальний Коеф. інфляції	Інфляційні втрати	
Листопад 2019	1206,04	20.12.2019	773	76,52	Січень 2020- Січень 2022	1,170015	205,04	
Грудень 2019	1512,92	20.01.2020	742	92,26	Лютий 2020 -січень 2022	1,167594338	253,56	
Січень 2020	2014,04	20.02.2020	711	117,69	Березень 2020 - січень 2022	1,171107661	344,62	
Лютий 2020	1646,39	20.03.2020	682	92,28	Квітень 2020- січень 2022	1,161813156	266,41	
Березень 2020	1059,26	20.04.2020	651	56,68	Травень 2020- січень 2022	1,056201921	59,53	
Квітень 2020	876,96	20.05.2020	621	44,76	Червень 2020- січень 2022	1,149144982	130,79	
Травень 2020	215,06	20.06.2020	590	10,43	Липень 2020- січень 2022	1,054130554	11,64	
Червень 2020	279,66	20.07.2020	560	12,87	серпень 2020- січень 2022	1,153773923	43,00	
Липень 2020	224,29	20.08.2020	529	9,75	Вересень 2020- січень 2022	1,156086095	35,01	
Серпень 2020	256,69	20.09.2020	498	10,5	Жовтень 2020- січень 2022	1,150334423	38,59	
Вересень 2020	122,77	20.10.2020	468	4,72	Листопад 2020- січень 2022	1,129953686	15,95	
Жовтень 2020	261,2	20.11.2020	437	9,39	Грудень 2020- січень 2022	1,1243287	32,47	
Листопад 2020	718,01	20.12.2020	407	24,02	Січень 2021- січень 2022	1,06365	45,70	
Грудень 2020	1765,31	20.01.2021	376	7,4	Лютий 2021- січень 2022	1,100153336	176,80	
Січень 2021	2697,12	20.02.2021	345	18,18	Березень 2021- січень 2022	1,089260728	240,75	
Лютий 2021	2191,05	20.03.2021	317	19,81	Квітень 2021- січень 2022	1,07105283	155,68	
Березень 2021	2267,4	20.04.2021	286	26,28	Травень 2021- січень 2022	1,063607577	144,22	
Квітень 2021	1705,52	20.05.2021	256	23,98	Червень 2021- січень 2022	1,049958122	85,20	
Травень 2021	279,66	20.06.2021	225	4,64	Липень 2021- січень 2022	1,047862397	13,39	
Червень 2021	12,03	20.07.2021	195	0,23	Серпень 2021- січень 2022	1,035424861	0,43	
Жовтень 2021	142,12	20.11.2021	72	4,14	Грудень 2021- січень 2022	1,019078	2,71	
Листопад 2021	1247,83	20.12.2021	42	39,49	Січень 2022	101,3	16,22	
Грудень 2021	1814,18	20.01.2022	11	1,64	- 	-	-	
  	  	  	  	706,02	  	  	2317,73	

Отже, за період з листопада 2019 року по 31 січня 2022 року стягненню з відповідачки на користь КП «ХТМ» підлягає 3% річних у розмірі 706,02 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 2317,73 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Отже, рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за послуги, надані КП «ХТМ», що підлягає стягненню з 27 344,17 грн до 26264,14 грн, а також інфляційні втрати з 8374,02 грн до 2317,73 грн, 3 % річних - з 1358,60 грн до 706,02 грн.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
При зверненні до суду з позовною заявою КП «ХТМ» сплачено 2481 грн (а.с. 1).
При звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено 1200,56 грн (а.с. 219).
Зважаючи, що позовні вимоги підприємства задоволено частково, а саме на 78,99 % (29287,89 / 37076,79) х100%, КП «ХТМ» має бути відшкодовано 1959,74 грн (2481 х 78,99 %).
Як вбачається з апеляційної скарги відповідачка оскаржувала рішення суду першої інстанції частково та просила зменшити  загальний розмір  заборгованості до 25114,84 грн, а саме: заборгованості за надані послуги з теплопостачання до  21250,87 грн; інфляційні втрати - до 2910,87 грн; 3% відсотків річних - 953,10 грн. Судом апеляційної інстанції зменшено загальний борг до 29287,89 грн, отже апеляційну скаргу задоволено на 65,11% (37076,79 - 29287,89 21250,87) : (37076,79- 25114,84), ОСОБА_1 має бути компенсовано 781,68 грн (1200,56 * 65,11%).
За частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За таких обставин з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню 1178,06 грн (1959,74 - 781,68) судового збору.
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 червня 2024 року змінити.
Зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», за послуги теплопостачання з 27344,17 до 26264 (двадцять шість тисяч двісті шістдесят чотири ) грн 14 грн, інфляційні втрати з 8374,02 грн до 2317 грн ( дві тисячі сімдесят чотири),73 грн, 3 % річних - з 1358,60 грн до 706 (сімсот шість) грн 02 коп.
Зменшити розмір судового збору, зо підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі з 2481 грн до 1178 (одна тисяча сто сімдесят вісім) грн 06 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 06 червня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина