КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 березня 2025 року м. Київ
справа №369/15446/24
провадження № 33/824/1692/2025
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 напостанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 рокущодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ
 
ОСОБА_1 , повторно, будучи протягом року притягнутим до адмін відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,  19 серпня 2024 року о 10 год. 50 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Абрикосовій, 2, с. Гатного Фастівського району Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій відмовився.
Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), яким передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 114398 від 19 серпня 2024 року, ОСОБА_1 19 серпня 2024 року о 10 год. 50 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме: здійснив рух транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому 04 червня 2024 року Голосіївським районним судом м. Києва був позбавлений права керування транспортними засобами на один рік. Правопорушення вчинено повторно протягом року, 12 березня 2024 року постановою БАД 430567 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Своїми діями, відповідно до протоколу, водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 рокуОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.5ст. 126 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржувану постанову скасувати в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівники поліції не зазначили ознак сп`яніння, упереджено відносились до ОСОБА_1 в результаті чого апелянт відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. 
Зазначає, що після складання протоколу ОСОБА_1 поїхав до найближчої лабораторії та здав аналізи на наркотичні засоби, результат був негативний.
В судове засідання у Київському апеляційному суді, призначене на 17 березня 2025 року, з'явився ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 19 серпня 2024 року о 10 год. 50 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Абрикосовій, 2, с. Гатного Фастівського району Київської області, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я водій відмовився на відео. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року від 04 червня2024 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Постановою Голосіївського районного суду містка Києва від 04 червня 2024 року (справа №752/7092/24) ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за фактом його відмови11 березня 2024 року, як особи, яка керувала транспортним засобом Mercedes-BenzS320CDI, д.н.з. НОМЕР_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Отже, адміністративне правопорушення, що полягало у відмові ОСОБА_1 19 серпня 2024 року як особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, було вчинено ним як особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2 п. 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Свою винуватість у скоєнні даного правопорушенняОСОБА_1 не визнає.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення та бодікамери працівника поліціїОСОБА_1 , маючи ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Жодних належних та допустимих доказів,які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суду не надано.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю підтверджується зібраними матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 114377від 19 серпня 2024 року, в якомуОСОБА_1 проставив свій підпис, протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 114398, який ОСОБА_1 також підписав власноручно, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 серпня2024 року, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 19 серпня2024 року, відео на цифровому носії,з якого вбачаються: зупинка працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 ;повідомлення поліцейським про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, передбаченої п.3 розділу І Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року, зокрема, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння очей, тремтіння пальців рук; адресована ОСОБА_1 пропозиція поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та його відмова від огляду; копією постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року.
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, а також такими, що в повній мірі розкривають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та в своїй сукупності вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні.
Будь-яких обставин, які б ставили під сумнів зазначені в них фактичні дані, судом встановлено не було.
Передбачених ст.251 КУпАП доказів на спростування даного висновку суду ОСОБА_1 під час розгляду справи надано не було.
Оцінюючи відповідно до вимог ст.252 КУпАП зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.
При цьому судом враховується висновок, викладений в п.38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а(2-іс/811/3/17), згідно якого саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, наведена вище сукупність доказів, на переконання суду, є достатньою для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення, та вирішення її в точній відповідності з законом.
Судом також враховується практика Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 Рішення «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 року, заява №387/03). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 Рішення «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 року, заява №20372/11).
З урахуванням викладеного, суд на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 252 КУпАП, які перебувають в узгодженому зв`язку між собою, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є доведеною.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта, що після складання протоколу ОСОБА_1 поїхав до найближчої лабораторії та здав аналізи на наркотичні засобі, результат яких був негативний виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав медичну довідку від 19 серпня 2024 року з результатами досліджень наявності у його крові наркотичних речовин.
Апеляційний суд не приймає до уваги таку довідку медичної лабораторії «Діла», якою встановлена відсутність на час огляду ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, оскільки відповідно до ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Слід також врахувати, що в матеріалах справи перебуває направлення ОСОБА_1 на медичний огляд від 19 серпня 2024 року саме до КНП «Васильківська БЛІЛ ВМР», тому, за таких обставин, апеляційний суд відхиляє вказаний довід апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції не зазначили ознак сп`яніння, упереджено відносились до ОСОБА_1 спростовуються відеозаписом з бодікамер поліцейських, з яких вбачається толерантне відношення працівників поліції до ОСОБА_1 , відсутність упередженості та повідомлення останньому ознак наркотичного сп`яніння.
Враховуючи викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.
За таких обставин суд доходить висновку, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 рокущодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні. А відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд,- 
 
                                                               ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 лютого 2025 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                              О.В. Желепа