КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/8063/22                                                                                 Головуючий у І інстанції Коренюк А.М.
Провадження №22-ц/824/5217/2025                                                             Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
07 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,
за участі секретаря Доброванової О.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» (приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС») - адвоката Голяра Ігоря Степановича на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія Брокбізнес», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія Брокбізнес» на користь  ОСОБА_1 40 712,14 грн - страхового відшкодування, 398,42 грн - судового збору, 1650,00 грн - витрат на правову допомогу, а всього - 42 760,56 грн.
06 травня 2024 року представник АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», - Голяр І.С. , через засоби поштового зв`язку подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, які складалися з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.
В обґрунтування заяви зазначав, що на підтвердження надання клієнту послуг за договором про надання професійної правової допомоги № 1201/0121 від 01 рудня 2021 року між сторонами 03 травня 2024 року підписано акт прийому - надання правничої допомоги до Договору № 1201/0121 від 01 грудня 2021 року про надання професійної правової допомоги на загальну суму 40 000 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 у задоволенні заяви АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», подану представником Голярем Ігорем Степановичем, задоволено частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» 11 232,00 грн понесених витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» - адвокат Голяр І.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржуване рішення і викласти його резолютивну частину в наступній редакції: «Стягнути з   ОСОБА_1 на користь АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» 31 200 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції і 12 800 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції».
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки в пункті 2.1 протоколу погодження договірної ціни від 07 вересня 2022 року до договору №1201/0121 про надання професійної правничої допомоги від 01 грудня 2021 року, закріплено, що з врахуванням значного обсягу матеріалів справи і кількості часу, яка необхідна на виконання відповідних робіт, сторони домовились, що за надання професійної правничої допомоги вартість однієї години роботи поза судовими засіданнями становить 2000,00 грн, вартість прибуття адвоката до суду для участі в судовому засіданні (включаючи час витрачений на підготовку адвоката до участі у засіданні, час на дорогу для прибуття до суду і у зворотному напрямку, час очікування та час участі у судовому засіданні) становить 2000,00 грн, незалежно від тривалості такого засідання, від тривалості очікування засідання і не залежно від того чи відбулось судове засідання (крім випадків, якщо судове засідання не відбулось через дії чи бездіяльність виконавця).
З огляду на зазначене, представник відповідача вважає, що судом не обґрунтовано зменшено витрати, так як договором визначено не погодинну оплату за засідання, а фіксований гонорар.
Скаржник вважає безпідставнимвисновоксуду першої інстанції про те, що в день розгляду справи по суті представник відповідача не приймав участі у судовому засіданні. Вказує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки він прибув в судове засідання 30 квітня 2024 року о 14:00 год. та чекав засідання майже до 18:00 год., проте було повідомлено, що суддя не розглядає справи після закінчення робочого часу, тому представник відповідача був змушений піти з приміщення суду.
Представник апелянта зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам судових витрат, які поніс відповідач та не наведено мотивування чому одні докази прийняті, а інші відхилені. 
Вказує також, що частково задовольняючи заву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції не навівмотивівнезадоволення витрат за інші послуги, надані адвокатом, які підтверджені актами прийому наданої професійної правничої допомоги від 03 травня 2024 року та 03 вересня 2024 року.
Також представник відповідача зазначає, що судом не вирішено питання розподілу між сторонами усіх підтверджених і понесених витрат, а також не враховано висновки ВС щодо необхідності розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.
Звертає увагу апеляційного суду що пропорційному розподілу судових витрат відповідатиме саме стягнення на користь АТ «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» 31 200,00 грн та 12 800,00 грн відповідно до актів прийому наданої правничої допомоги від 03 травня 2024 року та 03 вересня 2024 року.
Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк позивач не подав.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС»- адвокат Голяра І.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.
Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність позивача на підставі ч. 4 ст. 270 ЦК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає, враховуючи наступне.
Ст. 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів цивільного судочинства) є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді; ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову; а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст.137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.141 ЦПК України).
За приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.
Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Можливість подання сторонами доказів у підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Зокрема, докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суді першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Викладене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19.
Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Тобто саме заінтересована сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18
У справі, яка переглядається, встановлено, що інтереси АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» в суді першої представляв адвокат Голяр І.С. 
Відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення були додані договір про надання професійної правової (правничої) допомоги, укладений 01 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та АБ «Голяр і партнери», додаткова угода до договору №1201/0121 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2021 року від 18 грудня 2023 року, з якої вбачаться, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» змінило назву на АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», протокол погодження договірної ціни до договору №1201/0121 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2021 року від 07 вересня 2022 року, акт від 03 травня 2024 року прийому надання правничої допомоги до Договору № 1201/0121 від 01 грудня 2021 року про надання професійної правової допомоги на загальну суму 40000,00 грн, ордер на здійснення повноважень. 
Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив зпропорційності покладення судових витрат на сторони у разі частково задоволення позовних вимог до розміру задоволених позовних вимог (22% від заявлених вимог), з урахуванням досліджених матеріалів поданої заяви та цивільної справи у їх сукупності, змісту позовних вимог, наслідків розгляду справи, його часткове задоволення, участь представника відповідача у розгляді справи, а саме присутніть лише у двох судових засіданнях 06 березня 2024 року, 09 квітня 2024 року, які тривали 15 хв., 10 хв., відповідно, за наслідком яких суд відклав розгляд справи, в день розгляду справи по суті представник відповідача до суду не прибув, участі не приймав (вартість послуги - прибуття, участь в судовому засіданні - 2 000,00 грн - вартість нормо - години згідно Акту прийому наданої правничої допомоги від 03 травня 2024 року, підготування відзиву на позов - 7 год. вартістю 14 000 грн, експертиза по справі була призначена за клопотання іншого відповідача - ОСОБА_2 , з урахуванням положення ч. 2 ст.141, п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України становить 11 232,00 грн (78% від суми 14 400,00 грн).
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства та усталеній практиці Верховного Суду.
Для розподілу судових витрат на правничу допомогу мають бути підтвердженні саме обсяг наданих послуг та їх вартість. В той час, як фактична оплата таких послуг може бути здійснена вже після вирішення  питання щодо розподілу судових витрат. 
Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі
№ 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно п. 3.1 Договору розмір винагороди (гонорару) виконавця за надання правничої допомоги згідно з даним договором, підстави і порядок розрахунків визначаються сторонами у протоколах погодження договірної ціни, які є невід`ємними частинами даного договору. 
Відповідно до п. 2.1 протоколу погодження договірної ціни від 07 вересня 2022 року до договору №1201/0121 про надання професійної правничої допомоги від 01 грудня 2021 року, закріплено, що з врахуванням значного обсягу матеріалів справи і кількості часу, яка необхідна на виконання відповідних робіт, сторони домовились, що за надання професійної правничої допомоги вартість однієї години роботи поза судовими засіданнями становить 2000,00 грн, вартість прибуття адвоката до суду для участі в судовому засіданні (включаючи час витрачений на підготовку адвоката до участі у засіданні, час на дорогу для прибуття до суду і у зворотному напрямку, час очікування та час участі у судовому засіданні) становить 2000,00 грн, незалежно від тривалості такого засідання, від тривалості очікування засідання і не залежно від того чи відбулось судове засідання (крім випадків, якщо судове засідання не відбулось через дії чи бездіяльність виконавця).
В п. 2.4 Протоколу погодження договірної ціни від 07 вересня 2022 року сторони погодили, що підставою для оплати правничої допомоги є підписаний або схвалений сторонами Акт.
Із акту прийому - надання правничої допомоги до Договору № 1201/0121 від 01 грудня 2021 року про надання професійної правової допомоги вбачається, що АО «Голяр і партнери» надано послуги з професійної правничої допомоги в суді першої інстанції на загальну суму 40 000,00 грн. 
Заявлений розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, на думку судової колегії є співмірним із ціною позову, що в даному конкретному випадку становить 181 198,72 грн.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в Постанові від 09 квітня 2019 року по справі № 826/2689/15 зазначив, що «процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат із наданням відповідних доказів».
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 18 грудня 2018 року по справі № 910/4881/18 зазначив, що «обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами».
Суд може зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, якщо інша сторона заявила відповідне клопотання та довела їх неспівмірність, що повною мірою відбиває закріплення в судочинстві принципу змагальності сторін.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу,а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.
Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.
Відповідно до частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Наведений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №815/1479/18, від 15 липня 2020 року у справі №640/10548/19, від 18 травня 2022 року у справі №640/4035/20, від 16 червня 2022 року у справі №380/4759/21.
Подане заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з позивача є необґрунтованим, оскільки в ньому не вказано, які саме на думку останнього адвокатські послуги не були надані відповідно до переліку послуг, що вказані в Акті прийому - надання правничої допомоги до Договору № 1201/0121 від 01 грудня 2021 року про надання професійної правової допомоги від 03 травня 2024 року. 
Таким чином, є необґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у зв`язку з неврахуванням судом правових позицій Верховного Суду щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, оскільки не звернув увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Враховуючи те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року позов задоволено частково на суму 40 712,14 грн, що складає 22% від заявлених вимог (181 198,72 грн), суд першої інстанції, врахувавши вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України пропорційності покладення судових витрат на сторони у разі часткового задоволення позовних вимог до розміру задоволених позовних вимог, помилково зменшив заявлені стороною відповідача вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу. 
Таким чином, судова колегія доходить висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 31 200,00 грн (78% від суми 40000,00 грн). 
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за перегляд в апеляційній інстанції ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року, якою у задоволенні заяви АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», про ухвалення додаткового рішення було відмовлено, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України до апеляційної скарги представник АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», - Голяр І.С. долучив копію договору про надання професійної правової (правничої) допомоги, укладеного 01 грудня 2021 року між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та АБ «Голяр і партнери», копію додаткової угоди до договору №1201/0121 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2021 року від 18 грудня 2023 року, з якої вбачаться, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» змінило назву на АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», копію протоколу погодження договірної ціни до договору №1201/0121 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01 грудня 2021 року від 07 вересня 2022 року, копія актувід 03 вересня 2024 року прийому надання правничої допомоги до Договору № 1201/0121 від 01 грудня 2021 року про надання професійної правової допомогина загальну суму 16500,00 грн, ордер на здійснення повноважень.
Судова колегія звертає увагу, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та має на меті усунути неповноту судового рішення, особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат.
Така ж правова позиція висловлена Великою ПалатоюВерховного Суду у постановівід 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22.
Зі змісту ст. ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).
З матеріалів справи вбачається, що в травні 2024 року сторона відповідача звернулась з заявою про вирішення питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року у задоволенні заяви АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», про ухвалення додаткового рішення відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2024 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», подану представником Голярем Ігорем Степановичем, задоволено частково.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
21 листопада 2024 року під час ухвалення додаткового рішення, судом першої інстанції не вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу за апеляційне оскарження ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року, хоча сторона відповідача 03 вересня 2024 року зверталась з клопотанням про стягнення судових витрат з позивача на користь відповідача в розмірі 16500,00 грн. 
Жодних заперечень з цього приводу щодо неспівмірності заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу за перегляд ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 28 травня 2024 року, якою у задоволенні заяви АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС», про ухвалення додаткового рішення було відмовлено, сторона позивача не надала.
Таким чином, судова колегія, враховуючи те що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року позов задоволено частково на суму 40 712,14 грн, що складає 22% від заявлених вимог (181 198,72 грн), а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності покладення судових витрат на сторони у разі часткового задоволення позовних вимог до розміру задоволених позовних вимог, та врахувавши апеляційну скаргу, в якій представник відповідача сам наводить розрахунок вказаних витрат, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 12 800,00 грн (78% від суми 16500,00 грн). 
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» 31 200,00 грн понесених витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, 12 800,00 грн на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» (приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС») - адвоката Голяра Ігоря Степановича задовольнити.
Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2024 року змінити в частині стягнення суми понесених витрат на правову допомогу, виклавши резолютивну частину в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС», що є правонаступником приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Брокбізнес» (ЄДРПОУ - 20344871) 31200,00 грн понесених витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, 12800,00 грн на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, а всього 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 коп.».
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
 
Повний текст постанови складений 16 травня  2025  року.

Суддя-доповідач                                                          Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                            С.А. Голуб  
                                                                                      
                                                                                              Т.А. Слюсар