Справа № 465/3109/24                        Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С. М. 
Провадження № 22-ц/811/207/25                Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       18 березня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
                        секретаря Гаврилюк Я.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Качмар Анни Іванівни на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року в складі судді Мартьянововї С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, - 
встановив:
У квітні 2024 року позивачка ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментах у розмірі 30000,00 грн., неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 30000,00 грн, а всього 60000,00 грн.; стягнути з відповідача заборгованість по додаткових витратах у розмірі 76500, 00грн., інфляційні витрати 48775,42 грн., 3% річних 11478,92 грн, а всього разом 136754,34 грн., а також стягнути понесені позивачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що 07.09.2002 сторони уклали шлюб. У шлюбі у сторін народилася дитина ОСОБА_4 , 2013 року народження. 01.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини. Відповідно до умов вказаного Договору, у зв`язку із окремим проживання батьків малолітнього ОСОБА_4 , дитина проживатиме разом зі матір`ю. 
У зв`язку з порушенням позивачем договірних зобов`язань за Договором від 01.06.2017, з метою захисту свого порушеною права, ОСОБА_1 ініціювала вчинення виконавчого напису. 
11 березня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М. вчинено виконавчий напис, відповідно до якого за період з 01.06.2017 по 20.02.2020 стягнуто заборгованість у розмірі 16500,00 грн. по аліментах, 48000,00 грн. заборгованості по додаткових витратах на утримання дитини, 3132,00 грн. інфляційних витрат та 1864, 14 грн 3% річних від суми заборгованості. Загальна сума заборгованості, що підлягала до стягнення, складала 85021,14 грн. 
03.12.2020 постановою приватного виконавця Міністерства юстиції України Михайловського С.В. встановлено, що борг за виконавчим документом стягнуто в повному обсязі, а виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 
19.05.2022 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (справа №450/1435/20) визнано таким, шо не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 11.03.2020 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онишак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 767 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 85021,14 грн. 
10.05.2023 рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області (справа №450/2795/22) розірвано договір між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини, укладений 01.06.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онишак Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1173.
02.08.2023 рішенням Франківського районного суду м. Львова, частково зміненим постановою Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року (справа №465/2756/21), стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за період з 21 лютого 2020 року по 10 листопада 2021 року зі сплати аліментів за Договором від 01 червня 2017 року в розмірі 6000 гривень 00 копійок, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6000 гривень 00 копійок, заборгованість з додаткових витрат на дитину у сумі 31500 грн. за період з 21 лютого 2020 року по 10 листопада 2021 року.
Однак, у відповідача наявна і надалі заборгованість зі сплати аліментів за Договором від 01.06.2017.
Відповідно до п. 2 Договору від 01 червня 2017 року передбачено обов`язок ОСОБА_2 на сплату аліментів, а також строки та порядок виплати такого. Відповідно до п.2 Договору, ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі не менше 500 (п`ятсот) гривень щомісячно упродовж до досягнення повноліття ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 4 Договору від 01 червня 2017 року, ОСОБА_2 зобов`язувався сплачувати додаткові витрати на дитину щомісяця в сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень шляхом перерахування суми додаткових витрат, за реквізитами, вказаними у п. 2 Договору. Додаткові витрати на дитину сплачуються не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць.
Через невиконання умов вказаного договору у ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, додаткових витрат, неустойки (пені) згідно ч.1 ст. 196 СК України за несвоєчасну сплату аліментів, а також інфляційні та три проценти річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат згідно із ч.4 ст. 196 СК України. 
Період заборгованості із 01 червня 2017 року по 01 червня 2023 року = 72 місяці. Розмір аліментів: 500 (п`ятсот) гривень 00 коп. х 72 місяців = 36000,00 грн.
Додаткові витрати: 1500, 00 грн. х 72 місяці = 108000,00 грн.
Заборгованість по аліментах: 36 000, 00 грн. - 6 000,00 грн. = 30 000,00 грн., де: 6 000,00 грн. - підлягає стягненню на підставі рішення суду у справі №465/2756/21.
Заборгованість по додаткових витратах: 108 000, 00 грн. - 31 500,00 грн. = 76 500,00 грн., де: 31 500,00 грн. - підлягає стягненню на підставі рішення суду у справі №465/2756/21. Неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів: 36 000,00 грн. - 6000,00 грн. = 30000,00 грн., де: 36 000, 00 грн. - загальна сума неустойки (пені), обмежена 100 відсотками заборгованості згідно ч.1 ст. 196 СК України; 6 000,00 грн. - підлягає стягненню на підставі рішення суду у справі №465/2756/21. 
Інфляційні втрати за несвоєчасну сплату додаткових виплат згідно із ч.4 ст. 196 СК України 51400,07 грн. - 2 624,65 грн. = 48 775,42 грн., де 51 400,07 грн. - загальна сума інфляційних втрат за період дії договору; 2 624,65 грн. - відмовлено в стягненні на підставі рішення суду у справі №465/2756/21. 
Крім цього, до стягнення 3% річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат згідно ч.4 ст. 196 СК України підлягає 12 419,84 грн. - 940,92 грн. = 11 478,92 грн., де 12 419,84 грн. - загальна сума 3% річних за несвоєчасну сплату додаткових витрат за період дії договору; 940,92 грн. - відмовлено в стягненні на підставі рішення суду у справі №465/2756/21. 
Відтак загальна заборгованість за Договором від 01 червня 2017 року становить 30000,00 грн. + 76 500,00 грн. + 30 000,00 грн. + 48 775,42 грн. + 11 478,92 грн. = 196 754,34 грн.
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Качмар А.І. Вважає, що в ході судового розгляду судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а також рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідальність відповідача за прострочення сплати аліментів встановлена укладеним з позивачем договором про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року, а не положеннями законодавства. При цьому, з урахуванням положень ст.6, 628 ЦК України діє принцип пріоритету умов договору. 
Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що розмір пені за прострочення сплати аліментів при укладенні відповідного договору щодо їх сплати не обмежений сумою боргу і пеня повинна сплачуватися згідно з положеннями договору про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року за кожен день прострочення платежу. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №754/1167/16-ц.
Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 2 Договору від 01 червня 2017 року ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання щомісячно сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі не менше 500 грн. щомісячно упродовж до досягнення дитиною повноліття. 
Пунктом 12 укладеного між сторонами договору передбачено, що у разі невиконання, несвоєчасного чи неналежного виконання умов договору та виникнення заборгованості з вини батька, він зобов`язаний сплати неустойку (пеню) в розмірі 3% від несплаченої суми аліментів за кожен день прострочення зобов`язання. 
При цьому, як зазначала сторона позивача, претензій за період з 21 лютого 2020 року по 10 листопада 2021 року позивачка немає, оскільки за цей період заборгованість стягнута на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року, частково зміненим постановою Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року у справі №465/2756/21. 
Відтак, позовні вимоги позивачки стосуються стягнення з ОСОБА_2 заборгованості є період з 01 червня 2017 року по 21 лютого 2020 року та з 10 листопада 2021 року по 01 червня 2023 року у розмірі 30 000 грн. та неустойка (пеня) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 30 000 грн., заборгованість по додаткових витратах у розмірі 76500 грн., інфляційних втрат – 48 775 грн. , 3% річних – 11478 грн. 
Окрім того, вказує на те, що суд не звернув уваги на положення ст. 182 СК України і не визначився з мінімальним розміром аліментів, не застосував Закон України «Про прожитковий мінімум». 
Вважає, що ухвалене судом рішення не містить жодної мотивованої аргументації, в тому числі і оцінки заперечень відповідача. 
Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_2 . 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Учасники справи будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання 18 березня 2025 року не прибули, представник позивачки ОСОБА_3 подала клопотання про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, інші не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову. 
Переглядаючи судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.
Так, судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 вересня 2002 року уклали шлюб. В період перебування у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 від 26.03.2013 (а.с. 15).
01.06.2017 між сторонами укладено Договір між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., зареєстрований в реєстрі за №1173 (далі Договір) (а.с. 16-17).
Відповідно до п. 2 Договору у зв`язку з тим, що малолітній ОСОБА_4 буде постійно проживати разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зобов`язується сплачувати аліменти на його утримання в розмірі не менше 500 грн. щомісячно упродовж до досягнення повноліття ОСОБА_4 .
Також, у п. 4 Договору встановлено, що ОСОБА_2 , зобов`язується сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, його хворобою та інше) у розмірі не менше п`ятдесяти відсотків від розмірі цих витрат. Для цього мати дитини повинна надати докази, які будуть стверджувати особливі обставини та розмір додаткових витрат. У разі недосягнення сторонами згоди щодо розміру цих витрат або порядку їх покриття, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства.
За домовленістю батьків, додаткові витрати на дитину сплачуються ОСОБА_2 щомісяця в сумі 1500,00 грн. шляхом перерахування суми додаткових витрат за реквізитами, вказаними в п. 2 Договору.
11.03.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., на вимогу ОСОБА_1 , вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 767 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини у сумі 85 021 грн. 14 коп., яка складається: загальна сума заборгованості по аліментах за період з 01.06.2017 року по 20.02.2020 року становить - 16 500,00 гри. (шістнадцять тисяч п`ятсот гривень); загальна сума заборгованості по додаткових витратах на утримання дитини з 01.06.2017 року по 20.02.2020 року становить - 48 000,00 грн. (сорок вісім тисяч гривень); загальна сума пені по аліментах за період з 15.06.2017 року по 20.02.2020 року становить 15 525,00 грн. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень); загальна сума інфляційних за період з 01.06.2017 року по 20.02.2020 року становить 3 132,00 грн. (три тисячі сто тридцять дві гривні), а 3 % річних за період з 01.06.2017 року по 20.02.2020 року становить 1 864,14 гри. (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири гривні 14 копійок).
03.12.2020 приватним виконавцем Михайловським С.В. (ВП №61537711) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого напису №767 виданого 11.03.2020 року, та за яким борг стягнуто з боржника, яким є ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с.131).
Натомість, рішенням Пустомитівського районного суду м. Львова від 19.05.2022 року (справа 450/1435/20) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений 11.03.2020 року приватним нотаріусом нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Наталією Мирославівною зареєстрований в реєстрі № 767 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 85 021 грн. 14 коп (а.с. 29-32).
З ЄДРСР, доступ до якого є відкритим, вбачається, що постановою Львівського апеляційного суду від 30.05.2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 27.07.2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 травня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року відмовлено.
Крім цього, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.08.2023 року (справа №465/2756/21) первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за несплату аліментів, стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, стягнення додаткових витрат задоволено частково (а.с.33-40).
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за Договором про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року в розмірі 6000 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, за період з 21 лютого 2020 року по 10 листопада 2021 року у розмірі 6000 гривень 00 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з додаткових витрат на дитину у сумі 31500 грн. за період з 21 лютого 2020 року по10 листопада 2021 року, а також інфляційні втрати у розмірі 2624,65 грн., 3% річних940,92 грн. за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5406 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат відмовлено повністю. Судові витрати, понесені ОСОБА_2 , залишено за ним.
Постановою Львівського апеляційного суду від 11.12.2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кісіль Р.-В. В. задоволено частково (а.с.41-44).
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року в частині стягнення 3% в розмірі 940,92 грн. та інфляційних втрат в розмірі 2624,65 грн. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у стягненні зазначених сум. 
В решті рішення Франківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року залишено без змін.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 15.05.2024 року (ВП №74244742) закінчено виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів за Договором про оплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року в розмірі 6000,00 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, за період з 21 лютого 2020 року по 10 листопада 2021 року у розмірі 6000,00 грн.; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості з додаткових витрат на дитину у сумі 31500 грн. за період з 21.02.2020 року по 10.11.2021 року (а.с.130).
Також, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17.05.2022 року (справа №465/3653/21) позов ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів задоволено частково (а.с.138 зворот – 140).
Збільшено розмір аліментів та розмір додаткові витрати на дитину, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме вирішено стягувати на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2395 гривень 00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішено стягувати на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , 2013 року народження, додаткові витрати на дитину щомісяця в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот ) гривень, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно даних ЄДРСР, рішення у справі №465/3653/21 набрало законної сили 30 серпня 2022 року після постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення апеляційної скарги від 30.08.2022.
Крім цього, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.05.2023 року (справа №450/2795/22) задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , розірвано договір між батьками про сплату аліментів на дитину та вибір місця проживання дитини, укладений 01.06.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Онищак Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 1173 (а.с. 18-25). 
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слідує з матеріалів справи, сторони відповідно до положень ст. 189 СК України уклали між собою договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначили розмір, строки та порядок їх виплати.
За встановлених судом обставин справи, пріоритет умов договору про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року мав місце до 30.08.2022 - набрання законної сили рішенням суду від 17.05.2022 у справі 465/3653/21 про збільшення розміру аліментів.
Тобто, аліменти на дитину з 01.06.2017 року по 30.08.2022 визначено по 500 грн. щомісячно та додаткові витрати в цей період становили – 1500 грн. 
Як встановлено судом і це не заперечується сторонами, заборгованість по аліментах за період 01.06.2017 по 20.02.2020 стягнута на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису від 11.03.2020 року, який в подальшому було скасовано рішенням суду від 19.05.2022 у справі 450/1435/20. Сума стягнутої заборгованості за виконавчим написом приватного нотаріуса ЛМНО Онищак Н.М. від 11.03.2020 року з відповідача залишилась у позивача. На спростування наведеного, позивач не надала жодних доказів. 
Разом з тим, звертаючись до суду з означеним позовом про стягнення заборгованості по аліментах за період з 01.06.2017 по 21.02.2020, виходячи з умов договору від 01.06.2017, яким передбачено щомісячний розмір аліментів в сумі 500 грн., позивачка фактично заявила про повторне стягнення аліментів за цей період, за який кошти на її користь були стягнуті в примусовому порядку, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП№61537711 від 03.12.2020.
Аналогічно, за цей період було стягнуто на її користь за виконавчим написом від 11.03.2020 заборгованість по сплаті додаткових витрат на дитину, виходячи із щомісячного розміру – 1500 грн. 
В подальшому, судовим рішенням від 02.08.2023 у справі №465/2756/21 за період з 21.02.2020 по 10.11.2021 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів та додаткових витратах на дитину. Рішення виконане в повному обсязі, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №74244742 від 15.05.2024.
Таким чином, за період з 01.06.2017 по 10.11.2021 заборгованість по сплаті аліментів та додаткових витрат за Договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року відсутня. 
Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 10 листопада 2021 року по 01 червня 2023 року, позивачка таку заборгованість обраховує, виходячи з умов Договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року, за змістом якого розмір аліментів становить – 500 грн щомісячно та розмір додаткових витрат на дитину – 1500 грн. щомісячно. 
Водночас, судова колегія звертає увагу позивачки на те, що умови Договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 01 червня 2017 року мали пріоритетне значення до 30.08.2022, а з 01.09.2022 розмір аліментів та додаткових витрат на дитину встановлений рішенням суду від 17.05.2022 (справа №465/3653/21). Тобто, починаючи з 01.09.2022 розмір аліментів становить 2395 грн., розмір витрат на утримання дитини – 1500 грн.
Згідно із ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Заперечуючи позовні вимоги відповідач ОСОБА_2 надав платіжні документи про сплату аліментів на утримання дитини, зокрема з квитанцій від 14.05.2024 встановлено, що ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 5272,21 грн. та 42423,43 грн. в рамках справи №465/2756/21.
Крім цього, згідно квитанції від 03.02.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат за січень 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.150).
Згідно квитанції від 04.02.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат за лютий 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с. 151).
Згідно квитанції від 07.03.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат за березень 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.152).
Згідно квитанції від 21.03.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат за квітень 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.153).
Згідно квитанції від 13.04.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат травень 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.146).
Згідно квитанції від 06.06.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2000,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів та додаткових витрат за червень 2022 р., згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.147).
Згідно квитанції від 21.06.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 758,00 грн., в призначені платежу зазначено: доплата аліментів за червень 2022 р. згідно рішення по справі 465/3653/21 про збільшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.148).
Згідно квитанції від 11.07.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за липень 2022 р. згідно рішення суду від 17.05.2022 за липень 2022 р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.149).
Згідно квитанції від 11.07.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за липень 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.154).
Згідно квитанції від 03.08.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за серпень 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.155).
Згідно квитанції від 03.08.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за серпень 2022 р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.156).
Згідно квитанції від 06.09.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за вересень 2022р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.157).
Згідно квитанції від 06.09.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за вересень 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.159). 
Згідно квитанції від 08.10.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за жовтень 2022р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.158).
Згідно квитанції від 10.10.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за жовтень 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.160).
Згідно квитанції від 09.11.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за листопад 2022р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.161). 
Згідно квитанції від 09.11.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за листопад 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.162). 
Згідно квитанції від 09.12.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за грудень 2022р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.163). 
Згідно квитанції від 09.12.2022 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за грудень 2022р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.164).
Згідно квитанції від 12.01.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за січень 2023р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.165).
Згідно квитанції від 12.01.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за січень 2023р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.166).
Згідно квитанції від 03.02.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за лютий 2023р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.167).
Згідно квитанції від 03.02.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за лютий 2023р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.168).
Згідно квитанції від 28.02.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2395,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за березень 2023р. згідно рішення суду від 17.05.2022 на дитину ОСОБА_4 (а.с.169).
Згідно квитанції від 28.02.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за березень 2023р. згідно договору про сплату аліментів на дитину ОСОБА_4 (а.с.170).
Згідно квитанції від 19.04.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2833,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за квітень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.171).
Згідно квитанції від 19.04.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за квітень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.172).
Згідно квитанції від 02.05.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2833,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за травень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.174).
Згідно квитанції від 03.05.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за травень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.173).
Згідно квитанції від 08.06.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 2833,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата аліментів за червень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.175). 
Згідно квитанції від 08.06.2023 року ОСОБА_2 перераховано ОСОБА_1 1500,00 грн., в призначені платежу зазначено: оплата додаткових витрат за червень 2023р. на дитину ОСОБА_4 (а.с.176). 
Провівши власні розрахунки, колегія суддів зауважує, що заборгованість відповідача перед позивачкою зі сплати аліментів та додаткових витрат на дитину сторін за період з 10 листопада 2021 року по 01 червня 2023 року, станом на 01.06.2023 відсутня взагалі, так як в період з 11 листопада 2021 по 17 травня 2022 року сплачувались аліменти згідно умов договору від 01.06.2017, а в період з червня 2022 по 01.06.2023 сплачувались згідно судового рішення від 17.05.2022 у справі 465/3653/21, в той час, як аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Нарахування позивачем заборгованості за період червня 2022 по 01.06.2023 згідно умов договору від 01.06.2017 є неправомірним, оскільки фактично породжує подвійне стягнення аліментів та додаткових витрат, що суперечить вимогам СК України. 
Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Судуу складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що при укладенні договору щодо сплати аліментів сторони можуть передбачити відповідальність за неналежне його виконання.
Так, при укладенні договору сторони у п. 12 визначили, що у разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини ОСОБА_2 , останнім сплачується на користь ОСОБА_1 пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 754/1167/16-ц, коли аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК України (в редакції до внесення змін Законом № 2037-VІІІ) санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. Розмір пені за прострочення сплати аліментів при укладенні відповідного договору щодо їх сплати не обмежений сумою боргу, і пеня повинна сплачуватися згідно з положеннями договору про сплату аліментів.
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, заборгованість платника аліментів ОСОБА_2 станом на 01 червня 2023 року за період з 01.07.2017 по 01.06.2023 відсутня взагалі, а тому покладення на відповідача такої санкції як пеня – відсутні. 
Доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження. 
Щодо застосування до аліментних правовідносин ст.625 ЦК України суд апеляційної інстанції зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України, а саме частиною другою статті 184 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а не положеннями статті 625 ЦК України про відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є не обґрунтованими, а тому не підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Качмар Анни Іванівни залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 березня 2025 року. 

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич

Судді:         С.М. Бойко

       С.М. Копняк