ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2025 року
м. Харків
справа № 621/1426/23
провадження № 22-ц/818/1118/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
учасники справи:
позивач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут»
відповідачі: ОСОБА_1 
розглянувши в порядку ст. 369ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту енергію,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року, постановлене суддею Філіп`євою В.В.
в с т а н о в и в:
У травні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію за договором №10466 у розмірі 21273,53 грн; пеню – у розмірі 4686,15 грн; 3% річних – у розмірі 477,01 грн; індекс інфляції -2517,72 грн, а всього – заборгованість у сумі – 28954,41 гривень, а також суми сплаченого судового збору в розмірі 2648,00 гривень.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року позовну заяву ПрАТ "Харківенергозбут" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут» заборгованість за Договором № 10466 про постачання електричної енергії споживачу станом на 01.03.2023 року в розмірі 21273 гривні 53 коп. В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2648,00 гривень.
Постановою Харківського апеляційного суду від 18 липня 2024 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» задоволено частково. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимоги скасовано. Позовні вимоги в зазначеній частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", код ЄДРПОУ 42206328, пеню у сумі 9,45 грн. та 3% річних за лютий у сумі 1,40 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вирішити питання щодо судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції не взято до уваги, що між сторонами укладено договір щодо здійснення відповідачем господарської діяльності. Вважає, що спір має розглядатися в господарському суді. Також судом не залучено в якості третьої особи Міністерство оборони України, оскільки його майно було в користуванні інших осіб. Також суд не взяв до уваги, що майно пошкоджено. Наголошує, що в нього наразі відсутні будь-які доходи. Крім того, суд першої інстанції не повідомив його про час та місце розгляду справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, відповідно до вимог ст.367ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки позовна заява надійшла до суду 01.05.2023 року, вимоги про стягнення пені за період з грудня 2021 по квітень 2022 року не підлягають задоволенню в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності, і в тому числі, починаючи з лютого 2022 по лютий 2023 року – на підставі Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в ред. станом на 21.04.2023) Вимоги зі сплати 3% річних та індексу інфляції також задоволенню не підлягають, враховуючи вимоги Постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в ред. станом на 21.04.2023). 
Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що 27 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 заповнив заяву-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу за нерухомим об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 постачання електричної енергії з 01.01.2019 року (а.с.22-24)

За умовами Договору про постачання електричної енергії споживачу №10466 від 01.01.2019 року, укладеного між ПрАТ «Харківенергозбут» та  ОСОБА_1 , цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу з урахуванням статей 633,634, 641, 642 ЦК України (п.1.1 Договору) За цим Договором постачальник продає електроенергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (п.2.1). Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні (п.3.1). Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору (п.5.1). Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п.5.2). Порядок і умови розрахунків між Сторонами встановлені пунктами 5.4.-5.13 Договору, згідно яких, крім іншого, в разі несвоєчасної оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати від споживача сплату пені та відшкодування завданих збитків (а.с.10-13)

01.12.2020 року відповідачем підписано комерційну пропозицію №1П для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000 кВт/год на місяць з попередньою оплатою 100% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період, яким, зокрема, визначено ціну, спосіб оплати, термін надання рахунку, розмір пені та інші умови (а.с.14-17)

01.08.2021 року відповідачем підписано комерційну пропозицію №133 Ф-П, яка є Додатком № 2 до Договору про постачання електричної енергії про оплату електричної енергії за фактично спожиту електроенергію (а.с.18-21)

З грудня 2021 року по 2022 року відповідачеві надсилалися засобами поштового зв`язку виставлені позивачем рахунки за спожиту електричну енергію, Акти приймання-передачі електричної енергії, а також рахунки на оплату пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (а.с.25-70)

Як вбачається з наданих до матеріалів справи платіжних доручень, за особовим рахунком № НОМЕР_2 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 проводилася оплата за електроенергію 10.01.2022, 01.02.2022 та 07.02.2022 року в загальній сумі 8310,00 гривень (а.с.85) 

Однак в подальшому, відповідно до виставлених рахунків та розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію, відповідач зобов`язання за Договором не виконував, оплату рахунків на проводив, внаслідок чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 21273,53 гривень.

Позивачем, на підставі положень укладеного Договору та статті 625 ЦК України, за порушення зобов`язання, відповідачеві нараховано: пеню – у розмірі 4686,15 грн; 3% річних – у розмірі 477,01 грн; індекс інфляції -2517,72 грн, а отже загальна заборгованість, яку просить стягнути ТОВ «Харківенергозбут» на свою користь складає 28954,41 гривень. 
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути також пеню з 01.02.2022 по 28.02.2023 року; 3% річних за період з 01.02.2022 по 28.02.2023 та інфляційні втрати з квітня 2022 року по лютий 2023 року.
Між сторонами на підставі публічного договору приєднання (договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) та підписаних комерційних пропозицій склалися договірні відносини щодо послуг з приводу постачання електричної енергії за вищевказаною адресою.
Згідно п.2.1 Договору, постачальник (позивач у справі) продає електроенергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов Договору. Відповідно до п.6.2 Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої енергії на умовах укладеного Договору. 
При цьому, за умовами пункту 5.8 укладеного Договору, у разі порушення строків оплати, постачальник має право вимагати сплату пені, яка нараховується за кожен день прострочення, а також 3% річних та інфляційні нарахування відповідно до норм ЦК України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996 (зі змінами).
Відповідно до п. 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) від 26.10.2018 № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території", а саме відповідно до Переліку постачальників універсальних послуг на закріпленій території (додатку № 3 до Методичних рекомендацій) позивач - ПрАТ "Харківенергозбут" - є постачальником універсальних послуг на території Харківської області.
Згідно ч.4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до пункту 13 розділу XVII цього Закону, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на проведення відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ "Харківенергозбут" розміщені на веб-сайті: zbutenergo.kharkov.ua.
Відповідно до п. 6 ч.1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, предметом регулювання якого, крім іншого, згідно статті 2, є також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідач ОСОБА_1 як користувач об`єкту нерухомого майна, є побутовим споживачем послуг з постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до абзацу п`ятого пункту 13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом споживання електричної енергії за період з 01.01.2022 по 31.05.2023 приєднався до умов Договору про постачання електричної енергії.
Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, законодавцем встановлено дві підстави настання відповідальності боржника за прострочення зобов`язання: на підставі договору (неустойка: штраф, пеня); та на підставі закону – відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми)
Разом з тим, 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений.
Територія Чугуївського району Харківської області, зокрема Зміївська міська територіальна громада та Слобожанська селищна територіальна громада, що знаходиться в межах юрисдикції Зміївського районного суду Харківської області, та в межах території виконання Договору, відповідно до Наказу Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами), з 24 лютого 2022 року віднесена до території, на якій ведуться активні бойові дії. 
Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.
Постановою КМУ №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в ред. станом на 21.04.2023 на момент подання позову), до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова застосовується до відносин, що виникли з 24 лютого 2022 року. 
Таким чином вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, починаючи з 24.02.2022, задоволенню не підлягають.
Стягненню з відповідача підлягає пеня за період до 24.02.2022 року у сумі 9,45 грн. та 3% річних за лютий у сумі 1,40 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства не відповідає вимогам закону.
01.12.2020 року відповідачем, як фізичною особою підписано комерційну пропозицію №1П для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50000 кВт/год на місяць з попередньою оплатою 100% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період, яким, зокрема, визначено ціну, спосіб оплати, термін надання рахунку, розмір пені та інші умови (а.с.14-17)
01.08.2021 року відповідачем, як фізичною особою підписано комерційну пропозицію №133 Ф-П, яка є Додатком № 2 до Договору про постачання електричної енергії про оплату електричної енергії за фактично спожиту електроенергію (а.с.18-21)
Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 укладав договір з ПАТ «Харківенергозбут» у комерційних цілях з метою здійснення підприємницької діяльності матеріали справи не містять.
Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність залучення в якості третьої особи Міністерство оборони України, судова колегія їх відхиляє, оскільки правових підстав для їх залучення не має. Віднесення території до зони бойових дій не є підставою для залучення Міністерства оборони в якості третьої особи. 
Щодо доводів апеляційної скарги про неналежне повідомлення судом першої інстанції про час місце розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів справи, судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача, однак судові повістки поверталися неврученими «за закінченням терміну зберігання» (а.с.128,165), що не можна вважати належним повідомленням.
Також судом першої інстанції на телефонний номер відповідача зазначений у позові направлялись СМС повідомлення про виклик до суду.
Проте, судова колегія звертає увагу, що текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення.
У матеріалах справи відсутня така заявка, тому підстав вважати, що суд належним чином повідомив про дату, час і місце судового засідання шляхом відправки учаснику справи SMS-повідомлення не вбачається.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №201/6092/17.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 8–12, 128–130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, і врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.
Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц (провадження № 61-21638св19).
Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки відповідач обґрунтовує скаргу такими доводами рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового, про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.
У зв`язку із наявністю підстав для скасування рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою відповідача, що не був присутній під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою позивача, постанова суду апеляційної інстанції від 18.07.2024 року підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Харківенергозбут» звертаючись до суду з позовом, сплатило 2 684,00 грн судового збору.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, звертаючись до суду з апеляційною скаргою на судове рішення, сплатив 3633,60 грн судового збору.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином з ОСОБА_1 на користь КП «Харківенергозбут» судовий збір у сумі 983,38 грн., з урахуванням часткового задоволення позову та часткового задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року скасувати.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківенергозбут» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", код ЄДРПОУ 42206328, заборгованість за Договором № 10466 про постачання електричної енергії споживачу станом на 01.03.2023 року в розмірі 21273 гривні 53 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", код ЄДРПОУ 42206328, пеню за період з грудня 2021 по 23.02.2022 року у сумі 9,45 грн. та 3% річних за лютий у сумі 1,40 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Постанову Харківського апеляційного суду від 18 липня 2024 року скасувати.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна
Судді:                                                                Ю.М. Мальований
Н.П. Пилипчук