Ухвала
 
14 квітня 2025 року
м. Київ
 
справа № 761/13612/24
провадження № 61-4703ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Дівіної Алли Альбертівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду                      від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис                      № 307.
 
Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 07 листопада 2024 року позов задовольнив. Розірвав шлюб, укладений між ОСОБА_2 та                      ОСОБА_1 21 жовтня 2008 року Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 307. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 20 березня 2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Дівіною А. А. , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва                              від 07 листопада 2024 року. Заяви ОСОБА_1 , подані представником                Дівіною А. А., про постановлення ухвали щодо усунення недоліків Шевченківським районним судом м. Києва залишив без задоволення. Відмовив у прийнятті доповнень до апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданих представником             Дівіною А. А. , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва                             від 07 листопада 2024 року та повернув їх заявникові. 
 
11 квітня 2025 року адвокат Дівіна А. А. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року, в якій, посилаючись на порушенням апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у прийнятті доповнень до апеляційної скарги та в цій частині ухвалити нове рішення, яким прийняти та приєднати до матеріалів цивільної справи доповнення до апеляційної скарги                       від 19 грудня 2024 року та 14 березня 2025 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.
 
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
 
Перелік ухвал суду апеляційної інстанції, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову (частина друга статті 406 ЦПК України).
 
Ухвала Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року в частині відмови у прийнятті доповнень до апеляційної скарги не входить до переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи наведене, ухвала Київського апеляційного суду від 20 березня                    2025 року в частині відмови у прийнятті доповнень до апеляційної скарги не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Дівіної Алли Альбертівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                             А. Ю. Зайцев
         
                                                                                     Є. В. Коротенко
         
                                                                                              М. Ю. Тітов