ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3164/23  Номер провадження 22-ц/814/357/25	Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар:Пєшков В.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Максименко Юлії Петрівни на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 08 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення відомостей з актового запису про народження дитини.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в березні 2012 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 , яка після реєстрації шлюбу набула прізвище Спільник.
Від спільного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До укладення шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_5 , батьком якого в свідоцтві про народження був зазначений ОСОБА_6 . В довідці Октябрського відділу ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції вказано, що «відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Оскільки він з ОСОБА_3 проживав спільно в період з 2013 року до 2020 року, ним було прийнято рішення про визнання факту батьківства ОСОБА_5 у 2019 році та згідно з новим свідоцтвом про народження останній став ОСОБА_7 . На жаль, свідоцтво з внесеними змінами у нього відсутнє.
Він визнав батьківство у зв`язку з тим, що у період з 2005 по 2007 рік мав короткочасні відносини з ОСОБА_3 .. Але так само йому відомо було і про її відносини з ОСОБА_6 , тому під час народження дитини мав сумніви щодо свого батьківства. Та і сама ОСОБА_3 не була впевнена у батьківстві ОСОБА_1 ..
Коли 2012 року ОСОБА_3 та він відновили свої відносини та вирішили зареєструвати шлюб, згодом було прийнято рішення і про визнання факту батьківства відносно ОСОБА_5 .
Але на даний момент він переконався, що все таки не являється кровним батьком ОСОБА_5 та бажає скасувати даний факт, і виключити відомості з актового запису про народження дитини.
Шлюб між ним та відповідачкою розірвано 11.06.2020 року рішенням Октябркського районного суду м. Полтави, справа № 554/1753/20.
Беручи до уваги зазначені обставини він вважає, що актовий запис про народження дитини, в якому ОСОБА_1 записаний батьком ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), не відповідає дійсності. Це і примусило його оспорити батьківство.
Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог він просив суд виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису про народження ОСОБА_7 , зробленого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_7 видати нове Свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_5 .
Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 08 липня 2024 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про виключення відомостей з актового запису про народження дитини відмовлено.
В апеляційному порядку рішення оскаржив позивач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми процесуального права .
Апелянт вказує, що відповідачкою 16.01.2024 р. було надано до суду клопотання у якому вона заявила, що заперечує лише проти видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_7 , проти інших позовних вимог - не заперечує. 
Відповідачкою фактично було визнано позов, так як ним прохалося: виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису про народження ОСОБА_7 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Зобов`язати Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_7 , видати нове Свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_5 .
Проте, виключення відомостей про батьківство тягне за собою внесення змін до актового запису про народження дитини, а отже і видачу нового свідоцтва про народження. Тому, заперечення відповідачки проти видачі нового свідоцтва про народження ОСОБА_7 слід вважати нікчемним та необгрунтованим, а позовні вимоги - визнаними.
У зв`язку із вказаним , ОСОБА_1 просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 08 липня 2024 року , та постановити нове про задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач  ОСОБА_1 та відповідач  ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 03 березня 2012 року по 11.06.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та вказаним позивачем рішенням Октябрського районного суду від 11.06.2020 року у справі № 554/1753/20.
Відповідачка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину хлопчика, відомості про батька записані за її вказівкою відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується Довідкою Октябрського відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції від 18.03.2008 р. №39/03-63.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказаний ОСОБА_6 .
З Відповідей Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві від 12.09.2023 р. №454-1/20.22-20 та від 31.05.2024 р. №398/30.30-28, вбачається, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведена матір`ю ОСОБА_3 , на підставі частини 1 статі 135 СК України. 
На підставі заяви батьків про визнання батьківства від 20.12.2018 року до актового запису про народження ОСОБА_5 унесені відомості про батька: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України». Змінено прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові дитини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з слідуючих підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.
Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України).
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).
Статтею 133 СК України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).
Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України).
До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.
Така норма закону спрямована на захист законних інтересів дитини.
Презюмується, що при прийнятті рішення про оформлення свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа.
Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У разі доведення за допомогою застосування спеціальних знань відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.
Тобто, предметом у справах про оспорювання батьківства є саме відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану").
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).
Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. У 2019 році за заявою батька про визнання батьківства від 20.12.2018 року до актового запису про народження ОСОБА_5 внесені відомості про батька: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України».
Звернувшись до суду із позовом у цій справі , що наразі переглядається , ОСОБА_1 зазначав, що він не є батьком дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже він має право ставити на вирішення суду питання про виключення відомостей про батька з актового запису.
Відповідач , заперечує проти внесення змін до актового запису.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.         Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства" (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Таким чином, питання щодо походження дитини саме від конкретної особи, як батька, суд вирішує на підставі сукупності доказів.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проте , у справі що переглядається , сторонами не заявлялось клопотань про проведення відповідної експертизи, та не було надано, за наявності , висновків попередньо проведеної експертизи , що спростовувала б факт батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_7 .
Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України записаний батьком дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачем ОСОБА_1 не було надано суду належних доказів, висновків експертизи щодо відсутності кровного споріднення між ним та дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вірогідно народився як вказував сам позивач від його короткочасних стосунків із ОСОБА_3 протягом 2005 - 2007 років.
В матеріалах справи відсутні будь-які інші достатні, належні та допустимі докази відсутності спорідненості між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 ..        
Сама по собі заява такої особи про виключення запису як батька дитини та наявність іншої особи попередньо зазначеної батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( до 2019 року) не можуть вважатись достатніми доказами в силу вищенаведених положень чинного законодавства.
 За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог   ОСОБА_1 за недоведеністю.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Максименко Юлії Петрівни - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 08 липня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов