КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/16132/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2197/2025
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
15 квітня 2024 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
Судді-доповідача Слюсар Т.А. 
Суддів:  Голуб С.А.,  Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рожка Сергія Миколайовича в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024 року про повернення позовної заяви у складі судді Слободянюк А.В.,
у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
                                                           В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2024 року акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»  (надалі  - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з тим, що вона підписана особою, яка не мала на це відповідних процесуальних повноважень.
 
У поданій апеляційній скарзі представник банку адвокат Рожко С.М. посилаючись на порушення положень процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що предмет позовних вимог даної справи не входить до виключного імперативного визначеного переліку справ, які підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.
 
Вказує, що справа є малозначною в силу норми ч. 6 ст. 19 ЦПК України, а тому позов подано представником на підставі ч. 2 ст. 60 ЦПК України.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
У відповідності до вимог статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі й повернення позову, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
У такому випадку судове засідання не проводиться, а розгляд справи здійснюється   у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (частина 13 статті 7 ЦПК України).
 
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
У ч. 2 зазначеної статті вказано, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів»встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд виходив з того, що представник позивача Меркулова В.В. немає повноважень підписувати позовну заяву, остільки не долучено доказів, що підтверджують статус представниці позивача, її повноваження щодо діяльності від його імені у порядку самопредставництва.
 
З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.
 
Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, повинна відповідати положенням, визначеним ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
  
Зокрема, частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
       
Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.
 
Установлено, що у липні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника за довіреністю Меркулової В.А. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 67 240 грн 01 коп. 
 
Позовна заява подана Меркуловою В.В. через підсистему "Електронний суд".
 
Відповідно до копії довіреності від 23 жовтня 2023 року її видано Головою Правління банку Герхардом Бьош.
 
Згідно вказаної довіреності АТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови Правління Герхарда Бьоша, уповноважено Меркулову В.В. представляти інтереси АТ КБ «ПриватБанк», зокрема в загальних та спеціалізованих судах окремих юрисдикції всіх інстанції, подавати та підписувати позови, брати участь у судових засіданнях, тощо.
 
Строк дії довіреності визначено до 31 грудня 2025 року.
 
Положеннями статті 244 ЦК України, яка регламентує представництво за довіреністю, визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
 
Згідно з приписами статті 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
 
Відповідно до ч. 3 статті 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого представника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
 
Особи, які можуть бути представниками, визначені статтею 60 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
 
Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
 
Таким чином, цивільно-процесуальним законодавством визначено конкретні випадки, у яких представником у суді, крім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.
 
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
Згідно з ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
 
З позовної заяви вбачається, що ціна позову у цій справі становить 67 240 грн 01 коп, що не перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до закону, а тому представництво позивача у суді на підставі довіреності особою, що не є адвокатом, не суперечить вимогам цивільного процесуального закону.
 
Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 172/1779/23 зазначив: «Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).
 
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).
 
Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво».
 
Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.
 
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
 
Під час розгляду спорів, що виникають із трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина друга статті 60 ЦПК України).
 
Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.
 
Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи».
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 у справі № 759/3868/23 (провадження № 61-15040св23) зазначено, що: "[…] справа на момент подання апеляційної скарги була малозначною відповідно до закону, а тому представництво АТ КБ "ПриватБанк" у суді апеляційної інстанції особою, яка не є адвокатом на підставі довіреності не суперечило вимогам цивільного процесуального закону. За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відсутність доказів, що Бережна Н.М. є адвокатом або її повноваження щодо діяльності від імені позивача у порядку самопредставництва, є помилковим".
 
Таким чином, у малозначних справах представництво юридичної особи може здійснювались керівником, членом виконавчого органу, іншою уповноваженою особою в порядку самопредставництва, або адвокатом, або будь-якою дієздатною фізичною особою на підставі довіреності.
 
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для повернення позовної заяви є помилковим, оскільки справа є малозначною, а тому представником банку може бути особа, яка досягла 18 років, має цивільну процесуальну дієздатність.
 
Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі «Беллє проти Франції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
 
Враховуючи викладене, ухвала районного суду про повернення позовної заяви не може вважатися законною та обґрунтованою.
 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
На підставі викладеного, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381  ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Рожка Сергія Миколайовича в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
 
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 01 серпня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.
 
Постанова суду  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:                 

Судді: