ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 квітня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 160/26974/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Кругового О.О.,    
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №160/26974/24 (суддя Боженко Н.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною – Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме: винесення рішення № 0405040302 від 17.09.2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач) призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року № 2262-XII, з 18.09.2024 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність відмови відповідача у призначенні позивачу пенсії за вислугу років. Зазначає, що право на таку пенсію має встановлюватися виходячи з її пільгової вислуги років. 
  Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року адміністративний позов було задоволено частково. Так, суд:
-визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 17.09.2024 року №0405040302, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років; 
-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути подання Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.09.2024 року №15 про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неналежну оцінку судом доказів у справі, порушення процесуальних норм, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В скарзі відповідач вказує, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
У позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»
календарної вислуги років (наявні лише 24 роки 01 місяць 06 днів при необхідних 25 календарних років), а тому висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача відповідного права є помилковим.
Представник позивача подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві вказує на безпідставність доводів скаржника, та вважає, що апеляційна скарга подана і підписана не уповноваженою на те особою. Звертає увагу, що відповідачем не вірно вказано норми права, так Законом № 2262-ХІІ прямо не вказується на норми, які передбачають, що пенсію за вислугу років можна призначити при наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах, у зв`язку з чим необхідно користуватися Порядком визначеним Кабінетом Міністрів України у Постанові №393 від 17.07.1992 року (далі – Порядок №393). Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи встановлено, що наказом №3-о від 21.08.2024 року Головного управління ДФС у Дніпропетровській області встановлено позивачу стаж за вислугу років на день звільнення 27.09.2021 року: 
- у календарному обчисленні – 24 роки 01 місяць 06 днів;
- у пільговому обчисленні – 26 років 00 місяців 06 днів. 
Аналогічна кількість вислуги підтверджується і довідкою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 26.10.2024 року №301/04-9708-23.
Листом від 06.09.2024року №180/6/04-97-05/РГ Головне управління ДФС у Дніпропетровській області направило відповідачу подання на призначення пенсії за вислугу років (подання від 06.09.2024 року №15). 
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.09.2024 року №0405040302 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на недостатність календарної вислуги років. 
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що станом на дату звільнення позивача (27.09.2021 року) Порядок №393 у п. 3 передбачав пільгове обчислення вислуги років саме для призначення пенсії (не для визначення її розміру). За змістом правового застосування, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, для наявних фактичних обставин право на призначення пенсії визначається на підставі пільгової вислуги років, а не календарної (п. 9.15, 9.16). Отже, відповідач повинен був розглядати подання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з її пільгової вислуги, а не календарної.  
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно п.“а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-XII (далі – Закон №2262-XII) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до ст. 17-1 Закону 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб” №393 (далі – Порядок №393).
Колегія суддів звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.
Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).
Так, пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 “Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393”, і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393” усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Судом встановлено, що позивача звільнено до внесення змін в Порядок №393 постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року №119. 
Станом на дату звільнення позивача (27.09.2021 року) Порядок №393 у п.3 передбачав пільгове обчислення вислуги років саме для призначення пенсії (не для визначення її розміру). 
За змістом правового застосування, що міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі №805/3923/18-а, для наявних фактичних обставин право на призначення пенсії визначається на підставі пільгової вислуги років, а не календарної (п. 9.15, 9.16). 
Отже, відповідач повинен був розглядати подання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з її пільгової вислуги, а не календарної вислуги. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягало скасуванню. 
При цьому, судом вірно обрано спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні. 
Позивач рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржує.
Колегія суддів відхиляє доводи представника позивача, викладені у відзиві щодо подання та підписання апеляційної скарги не уповноваженою на те особою. Під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження колегією суддів перевірено повноження особи, що подала та підписала апеляційну скаргу як представник відповідача, і підстав для повернення апеляційної скарги не встановлено.
  Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду є законним і обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
 Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
 Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі №160/26974/24 – залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий