Номер провадження: 22-ц/813/3988/25 
Справа № 522/18445/20
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                 Сегеди С.М.,
суддів:                 Вадовської Л.М.,
Комлевої О.С.,                         
               за участю:
секретаря         Козлової В.А.,
представника апелянта – адвоката Гузя Г.В., 
                       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гузя Григорія Васильовича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чернявської Л.М., про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстрації права власності,

                                                   встановив:

21.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстрації права власності.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року, до подання позовної заяви, було забезпечено позов, шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т.1, а.с.97-102).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року змінено, викладено мотивувальну частину в редакції постанови, в решті рішення було залишено без змін (т.1, а.с.247-249).

12.12.2024 року ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» звернулось з клопотанням про скасування заходів вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року (т.2, а.с.1-2).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 року клопотання ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про скасування заходів забезпечення позову було задоволено та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року у справі № 522/17959/20, якою накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 , яка на даний час належить ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» (т.2, а.с.14).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Гузь Г.В. ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.22-24).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.52).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю представника апелянта та у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.2, а.с.49-51)
Колегією суддів було також враховано клопотання ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» про розгляд справи без участі ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» (т.2, а.с.59).

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 
На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю з`явившихся учасників справи в режимі відеоконференції, у відсутність інших учасників справ..

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
За правилами ч.ч.9-10 цієї статті у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.  У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2020 року, до подання позовної заяви, було забезпечено позов, шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с.15-16). 

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т.1, а.с.97-102).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року було змінено, мотивувальна частина рішення була викладена в редакції цієї постанови, в решті рішення залишено без змін (т.1, а.с.247-249).
Тобто рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року набрало законної сили.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до набрання судовим рішенням законної сили.
За таких обставин, враховуючи, що рішення суду першої інстанції, яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , набрало законної сили, підстави для забезпечення позову відсутні.

В апеляційній скарзі представник апелянта посилається на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 522/18232/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - кв. АДРЕСА_1 , а тому вважає, що спір ще триває, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

З цих підстав колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів встановила, що рішенням суду у справі, по якій було забезпечено позов, про відмову позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», набрало законної сили.
Цивільна справа, яка перебуває на даний час в Приморському районному суді відкрита за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - кв. АДРЕСА_1 , зовсім інша, і по ній заяви про забезпечення позову заявлено не було.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Таким чином, враховуючи, що судове рішення у цивільній справі 522/18445/20, в рамках якої були вжиті заходи забезпечення позову, набрало законної сили, а тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Крім того, апеляційний суд також роз`яснює, що учасники справи № 522/18232/24 не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про забезпечення позову в рамках цивільної справи № 522/18232/24.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
                                         ухвалив:        

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гузь Григорій Васильович, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2024 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02.05.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда

       Л.М. Вадовська

О.С. Комлева