ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4348/25 Справа № 201/6498/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Батманова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соколова Ганна Юріївна, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року в цивільній справі номер 201/6498/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна, 

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07 лютого 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №1498 від 07.02.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., ОСОБА_1 придбала у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
03 листопада 2019 року позивачці стало відомо, що вищезазначена квартира була продана невідомим для неї особам.
12.11.2019 позивачка звернулась до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Того, ж дня працівниками поліції за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040650002852 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що 26 червня 2019 року та 01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреності (зареєстровано в реєстрі №311 та №317), згідно з якими ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти інтереси позивачки в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири АДРЕСА_2 , визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до двадцять шостого червня дві тисячі двадцятого року.
04 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною посвідчено договір купівлі-продажу квартири, який укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_4 на підставі довіреності посвідченої Міссіяж O.A., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 01.07.2019 року за реєстровим №317, та ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
В межах розслідування даного кримінального провадження слідчим було проведено судову почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020: підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №311 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі за №317 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать, що її квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , вибула з її володіння не з її волі, шляхом підроблення її підпису у довіреності на право розпорядження майном від 26 червня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. (зареєстровано в реєстрі №311) та довіреності від 01 липня 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. (зареєстровано в реєстрі №317), що були реалізовані шляхом укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири (зареєстрованого в реєстрі за №1400 від 04.07.2019 року), посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В.
На момент звернення з цією позовною заявою власником спірної квартири є ОСОБА_2 , який за приписами закону та висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, є належним відповідачем у цій справі.
Позивачка просила суд витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна - відмовлено.
Із вказаним рішенням не погодилась позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соколова Г.Ю., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року в справі №201/6498/23 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача судові витрати.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням вимог матеріального та процесуального права.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не були та не є власниками спірного майна на момент подачі позову по цій справі та розгляду справи по суті, тому не можуть бути відповідачами по цій справі через те, що такі особи на момент спору не були суб`єктами матеріальних правовідносин, тобто особами, за рахунок яких можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право позивача.
Висновок суду першої інстанції про «порушення прав добросовісного набувача» безпідставний та містить упередження.
Відповідач не заявляв підстав для відмови у задоволенні позовних вимог саме неналежність складу сторін по справі, також не заявляв та не просив захистити його право як добросовісного набувача шляхом залучення до справи інших учасників справи саме з метою та подальшою перспективою регресивного позову.
Від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат, Федорчук К.Ю., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
У справі №201/6498/23 вбачається відсутність матеріально-правового зв`язку між позивачем та відповідачем, оскільки, по-перше, у відомостях з ЄРДР по кримінальному провадженню №12019040650002852 від 12 листопада 2019 року не встановлено причетності ОСОБА_2 до факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Крім того, у висновку експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року та у висновку №215-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №201/6498/23, який було складено 20.11.2024 року, не містить жодних відомостей про відповідача по справі.
На думку відповідача, ОСОБА_1 мала ініціювати заміну неналежного відповідача - ОСОБА_2 на належних відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 або залучити вказаних осіб до участі у справі у якості співвідповідачів, шляхом подання відповідного клопотання до суду відповідно до вимог статті 51 ЦПК України, однак цим правом вона не скористалась.
ОСОБА_2 став власником спірної квартири в результаті її придбання в порядку Закону України «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні рішення суду та на підставі свідоцтва про право власності від 07 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М.
Позивачкою не підтверджено належними та допустимими доказами твердження про те, що відповідач неправомірно набув право власності на спірну квартиру, а отже не може нести відповідальність як добросовісний набувач через порушення третіх осіб.
Свідоцтво про право власності, видане 07 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М., підтверджує відсутність обтяжень та законність придбання квартири ОСОБА_2 . Нотаріус, як посадова особа, перевірив дотримання всіх правових процедур.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Соколова Г.Ю. доводи апеляційної скарги підтримала, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федорчук К.Ю. апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, рішення суду пер8шої інстанції залишити без змін.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 47).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю третьої особи.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 07 лютого 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №1498 від 07.02.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., ОСОБА_1 придбала у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11, том 1).
26 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність, за якою позивачка ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси щодо володіння та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до двадцять шостого червня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за №311(а.с. 13-14, том 1).
01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність, за якою позивач ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири АДРЕСА_2 , визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умов/и договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до першого липня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за №317 (а.с. 15-16, том 1).
04 липня 2019 року ОСОБА_4 , який діяв на підставі зазначеної вище довіреності від імені ОСОБА_1 , уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №1400 (а.с. 17-18, том 1).
З витягу з ЄРДР 12 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Того, ж дня працівниками поліції за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040650002852 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 12, том 1).
В рамках кримінального провадження призначено та проведено почеркознавчу експертизу.
Відповідно до висновку експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311, – виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311, – виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 19-34, том 1).
Аналогічні висновки відображені у висновку експерта №215-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №201/6498/23, який було складено 20.11.2024 року (а.с. 204-214, том 1).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на 18 травня 2023 року власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 (а.с. 35, 36). 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, в який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
У пунктах 22, 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України.
У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 07 лютого 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, внесеного до реєстру за №1498 від 07.02.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є.В., ОСОБА_1 придбала у власність квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
26 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність, за якою позивачка ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси щодо володіння та розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умови договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до двадцять шостого червня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за №311.
01 липня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. посвідчено довіреність, за якою позивач ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси в усіх без винятку підприємствах, адміністраціях, установах та організаціях, незалежно від форм власності та галузевої належності, в комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», комунальних підприємствах (газо-; тепло-; енерго-; водопостачання, водовідведення) міста Дніпра, у відповідному центрі надання адміністративних послуг, в департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у відповідній дільниці комунального підприємства «Жилкомсервіс» міста Дніпра, в органах незалежної експертної оцінки, в органах нотаріату, з питань користування та розпорядження (продаж, міна, передача в іпотеку, оренду (найм) належної їй квартири АДРЕСА_2 , визначаючи на власний розсуд суму, строки інші умов/и договорів. Довіреність видана без права передоручення повноважень третім особам, строком на один рік та дійсна до першого липня дві тисячі двадцятого року. Довіреність зареєстрована в реєстрі за №317.
04 липня 2019 року ОСОБА_4 , який діяв на підставі зазначеної вище довіреності від імені ОСОБА_1 , уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №1400.
З витягу з ЄРДР 12 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за фактом шахрайства. Того, ж дня працівниками поліції за заявою ОСОБА_1 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12019040650002852 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
В рамках кримінального провадження призначено та проведено почеркознавчу експертизу.
Відповідно до висновку експерта №19/104-7/7/713 від 13.10.2020 року підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 26.06.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311, – виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи « ОСОБА_1 » в графі «Підпис» довіреності від 01.07.2019 року, зареєстрованої в реєстрі №311, – виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.
Аналогічні висновки відображені у висновку експерта №215-24 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі №201/6498/23, який було складено 20.11.2024 року.
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на 18 травня 2023 року власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач ОСОБА_2 . 
Таким чином, з наведеного вбачається, що договір від 04 липня 2019 року купівлі-продажу квартири, яка належала позивачці, за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №1400, укладений на підставі довіреності, яку позивачка не підписувала, тобто вказане вище нерухоме майно вибуло з власності позивачки поза її волею. Власником цього нерухомого майна відповідно до Державного реєстру є відповідач ОСОБА_2 .
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою пред`явлено позов до неналежного відповідача.
Апеляційний суд зазначає, що сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).
Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20).
Крім того, власник, за наявності підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (див. висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 року у справі №922/614/19, від 22.01.2020року у справі № 910/1809/18, 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16).
Отже, у справі за позовом про витребування майна належним відповідачем є останній набувач майна, щодо якого існує спір.
За таких обставин, виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт вибуття майна, яке є предметом спору, поза волею його власника – позивачки ОСОБА_1 , дійшов помилкового висновку про пред`явлення позову до неналежного відповідача, у зв`язку з незалученням у якості відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вказані особи не володіють майном, що є предметом спору. 
Отже, керуючись наведеним, апеляційний суд приходить до висновку, про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про витребування у відповідача ОСОБА_2 нерухомого майна - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 388 ЦК України, апеляційним судом не встановлено. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи заслуговують на увагу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про витребування майна, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
Відтак, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог про витребування майна.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 13420,00 грн (а.с. 9, том 1), позовні вимоги підлягають задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 20130,00 грн (а.с. 9, том 3), тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Соколова Ганна Юріївна, - задовольнити. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна – задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1862998212101).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 13420,00 грн та апеляційної скарги в розмірі 20130,00 грн, а всього - 33550,00 грн (тридцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2025 року.

Судді: