П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/2892/25 
                                                            Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П. 
                                                            Суддя-доповідач:  Курко О. П. 
19 травня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. 

          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до  Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 222030004687 від 04.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1993 по 12.03.2018.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести з 30.01.2025 ОСОБА_1 на пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", без урахування довідок від 29.01.2025 №30/С/22-01-10-02-06 та №31/0/22-01-10-02-06 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих начальником та головним бухгалтером Головного управління ДПС у Хмельницькій області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Позивач в апеляційній скарзі просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі відповідач просив суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у позову в повному обсязі.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.     
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 07.03.2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з проханням переведення його з пенсії за віком на пенсію по віку згідно Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року, відповідно до положення ст.37-1, та перерахунку його пенсії з врахуванням виданих Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області від 29.01.2025 №30/С/22-01-10-02-06 та №31/0/22-01-10-02-06 про складові заробітної плати для перерахунку пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах (прирівняної посади), віднесених до відповідних категорії посад державної служби, і яка має на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та про складові заробітної плати (премії) державного службовця за будь-які 60 календарних місяців.
04.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області рішенням №222030004687 відмовило позивачу в його заяві про переведення його на пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу" та перерахунку його пенсії згідно довідок від 29.01.2025 №30/С/22-01-10-02-06 та №31/0/22-01-10-02-06, оскільки в позивача не вистачає трудового стажу.
Не погоджується з отриманим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність  Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Суд встановив, що до стажу державної служби позивачу не зараховано період роботи в податкових органах 12.03.1993 по 12.03.2018.
Обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 р. (до вступу в дію Закону України «Про державну службу» № 889) здійснювалось згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283. 
Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби. 
Отже, Порядком №283 прямо передбачено, що робота в податковому органі зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, відповідно до чинного, законодавства робота на посадах податкової служби включалась до стажу державної служби, і подальша втрата чинності Порядком № 283 і Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-12 не має значення для призначення пенсії державного службовця, адже Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 899 у п. 8 розділу ХІ Прикінцевих та Перехідних положень прямо передбачає, що в питанні обчислення - стажу державної служби, слід керуватись нормами, які діяли на той час.
Таким,, чином, посадові особи податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно.
Верховний Суд України раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 08 жовтня 2013 року (справа №21-275а 13) вказав, що аналіз положень статті 37 Закону №3723-ХІІ, Закону №509-ХІІ дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період, проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця.
Зважаючи на це, період роботи позивача в органах Державної податкової служби зараховується йому до стажу державної служби. Таким чином, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 12.03.1993 по 12.03.2018 в податкових органах.
Суд встановив, що страховий стаж позивача на державній службі, на якій він продовжувала перебувати станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889), обіймаючи посаду державної служби, з урахуванням періоду роботи в органах Державної податкової служби, становить понад 10 років, що доводиться відомостями трудової книжки та іншими матеріалами справи. Вказані обставини відповідач не спростував.
Отже, з урахуванням спірних періодів та періоду державної служби, обчисленого відповідачем, стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше ніж 10 років, тоді як страховий стаж перевищує 20 років.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 року у зразковій справі №822/524/18, встановлено, що право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XIIпов`язане лише з певним стажем роботи особи на посаді державного службовця, визначеним згідно з п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, у той час як додаткових умов для призначення пенсії у вказаних пунктах "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII не встановлено.
Зважаючи на це, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості переведення позивача на обраний ним вид пенсії, оскільки будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем права вибору виду пенсії судом не встановлено.
Відтак, судом першої інстанції правильно зазначено, що наявні підставі для визнання протиправним та скасування рішення  Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №222030004687 від 04.02.2025, яким позивачу відмовлено в переведенні з пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця, відповідно до Закону України "Про державну службу" та зобов`язання перевести на таку пенсію.
Стосовно позовних вимог у частині обчислення позивачу розміру пенсії державного службовця із врахуванням заробітної плати, зазначеної у довідках Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 29.01.2025 №30/С/22-01-10-02-06 та №31/0/22-01-10-02-06 колегія суддів зазначає наступне. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову в цій частині виходив з того, що застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких останній не сплачував страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ.  
З приводу вказаного колегія суддів зауважує, що на час звернення позивача у цій справі до суду, відповідач ще не ухвалював рішення про призначення пенсії позивачу відповідно до Закону України "Про державну службу", а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при  здійсненні нарахування пенсії будуть порушені.
Оскільки судовому захисту підлягають лише порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, тому у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, з огляду на її передчасність.
Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №560/2120/20 та від 19.08.2021 у справі №420/3284/20.
Отже, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, виходив з неправильних міркувань.
Тому, на підставі наведених доводів та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в цій частині, однак при формуванні цього висновку виходив з помилкових мотивів.
Відповідно до частини 1 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні адміністративного позову щодо врахування довідок про заробітну плату, оскільки висновок суду про відмову в задоволенні позову в цій частині є вірним.               
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області  задовольнити  частково.
          Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року  змінити з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2025 року.
                    В іншій частині рішення суду залишити без змін.       
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.