справа № 761/8414/24                                             головуючий у суді І інстанції Саадулаєв А.І.
провадження № 22-ц/824/1941/2025          суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
08 квітня 2025 року                                                                                                    м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого судді - Березовенко Р.В., 
суддів:                         Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,
з участю секретаря   Щавлінського С.Р. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Трутнєвим Сергієм Валерійовичем на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижков Сергій Іванович, про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно,-
В С Т А Н О В И В:
 
У проваджені Шевченківського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижков Сергій Іванович, про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно, у якому позивач просить суд:
встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_5 є двоюрідною тіткою ОСОБА_1 ;
визнати недійсним заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковим С.І. 19 липня 2023 року за реєстровим №299, спадкоємцем за яким є ОСОБА_2 , а заповідачем зазначено ОСОБА_6 ;
визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 ;
вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
24 липня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Трутнєв Сергій Валерійович подав до Шевченківського районного суду міста Києва клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи міг стан здоров`я ОСОБА_7 , та (або) призначене їй лікування, та (або) наслідки такого лікування, та (або) наслідки його невиконання вплинути на її внутрішній, психічний стан таким чином, що на момент підписання заповіту від 19 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковим С.І. за реєстровим №299 вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, в тому числі, але не виключно, піддаватися сторонньому впливу та виконувати волю сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення? Проведення експертизи просив доручити експертній установі ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».
Вимоги клопотання мотивував тим, що однією із обставин, яка входить до предмета доказування цієї справи, є психічний стан спадкодавиці ОСОБА_3 в момент підписання нею заповіту,  а саме: чи усвідомлювала вона значення своїх дій та (або) чи могла керувати ними. Отже, для виконання покладеного на позивачку обов`язку доказування обґрунтованості своїх позовних вимог обов`язковим є проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.
22 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шмаров Олексій Валерійович подав заперечення на клопотання про призначення експертизи, у яких просив поставити на вирішення експерта наступні питання: чи страждала ОСОБА_5 на будь-який психічний розлад на момент підписання заповіту від 19 липня 2023 року? Чи була ОСОБА_5 за своїм психічним станом здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту від 19 липня 2023 року?
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року клопотання представника позивача про проведення посмертної судово-психіатричної експертизи задоволено частково.
Призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:
1) чи усвідомлювала ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19 липня 2023 року, значення своїх дій та чи могла керувати ними у зв`язку зі станом здоров`я, та (або) призначеним лікуванням, та (або) наслідками такого лікування?
2) чи піддавалась ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19.07.2023, сторонньому впливу та виконанню волі сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення, внаслідок чого, вона не усвідомлювала значення своїх дій та(або) не могла керувати ними?
В іншій частині клопотання - відмовлено.
Проведення посмертної судово-психіатричної експертизи доручено атестованим судовим експертам Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України (адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, 103А).
Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , яка попередньо оплачує проведення експертизи в розмірі, згідно повідомлення експертної установи.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Трутнєв Сергій Валерійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, які мають значення, просив змінити мотивувальну та резолютивну частини ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2024 року в частині поставлених на вирішення експертизи питань, зазначивши, що на вирішення експертизи поставлено питання в такій редакції: Чи міг стан здоров`я ОСОБА_7 , та (або) призначене їй лікування, та (або) наслідки такого лікування, та (або) наслідки його невиконання вплинути на її внутрішній, психічний стан таким чином, що на момент підписання заповіту від 19 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковим С.І. за реєстровим №299 вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, в тому числі, але не виключно, піддаватися сторонньому впливу та виконувати волю сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення?.
Апелянт не погоджується з ухвалою місцевого суду в частині визначених судом питань, з яких має бути проведена експертиза, вважає її помилковою з підстав порушення норм процесуального права. В іншій частині судове рішення не оскаржує.
Стороною позивача під час вирішення питання призначення експертизи наголошено суду на тому, що зі змісту наявної у справі переписки між сторонами спору засобами застосунку WhstsApp убачається, що незадовго до смерті заповідачці призначалися лікарські засоби та знеболюючі препарати внаслідок онкологічного захворювання, а також те, що в період учинення заповіту за нею здійснювався догляд у Київській міській клінічній лікарні № 9 через отруєння чадним газом.
Хоч місцевий суд погодився з запропонованими стороною позивача питаннями, констатував їх достатність, проте змінив їх. Внесені зміни у запропоновані позивачкою питання мотивовані тим, що на думку суду їх треба конкретизувати і поставити чіткі запитання на які експерт має надати відповіді.
Очевидно, що поставлені судом питання в редакції оскаржуваної ухвали викривили сутнісне (змістовне) навантаження запропонованих позивачкою питань, які в первинній редакції визнані судом достатніми для цілей експертизи цієї справи, при чому друге питання явно виходить за межі спеціальних знань експерта з огляду на окреслений Порядком №865 предмет судово-психіатричної експертизи.
Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, що й призвело до постановлення частково помилкової ухвали та порушення норм процесуального права.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Трутнєвим Сергієм Валерійовичем на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рижков Сергій Іванович, про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним заповіту та визнання права власності на спадкове майно, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
27 грудня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Шмаров Олексій Валерійович подав відзив, у якому заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
Зауважив, що законодавець чітко встановив які саме питання має бути поставлено на вирішення експерту у відповідності до ст. 225 ЦК України.
Запропоновані питання сторони позивача не дають абсолютно правильно дійти висновку про стан померлої ОСОБА_3 в момент вчинення правочину та є такими, що ніяким чином не кореспондуються зі ст. 225 ЦК України.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 січня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Трутнєв Сергій Валерійович доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Шмаров Олексій Валерійович заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, з підстав наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши думку учасників справи, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання колегії суддів, ухвала місцевого суду в оскаржуваній частині означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, з урахуванням предмету спору, дійшов висновку про необхідність призначення експертизи. Питання, які визначені стороною по справі та на які потрібна відповідь, вважав достатніми, проте дійшов висновку про необхідність їх конкретизувати наступним чином:
1) чи усвідомлювала ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19.07.2023, значення своїх дій та чи могла керувати ними у зв`язку зі станом здоров`я, та (або) призначеним лікуванням, та (або) наслідками такого лікування?
2) чи піддавалась ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19 липня 2023 року, сторонньому впливу та виконанню волі сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення, внаслідок чого, вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними?
Колегія суддів не може повною мірою погодитися з таким висновком суду першої інстанції з нижченаведених підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертних досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, постановлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до п. 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи,  затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України №865 від 08 травня 2018 року, предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Відповідно до п. п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» звернута увага судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.
Таким чином, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Визначаючи перелік питань, з яких буде проведена експертиза, суд першої інстанції не врахував предмет позову та обставини, на які позивачка посилається в обґрунтування позовних вимог та має намір доводити у суді і необґрунтовано розширив предмет спору.
Як на підставу недійсності заповіту, посвідченого Гуровою М.Т. 19 липня 2023 року, позивачка посилається на ч. 1 ст. 225 ЦК України, тобто спадкодавиця у момент вчинення правочину не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Померла мала тяжке онкологічне захворювання та перебувала на лікуванні, яке передбачало застосування лікарських засобів та знеболюючих препаратів, що в сукупності призвело до того, що в останні тижні свого життя вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
В той час як поставлене місцевим судом на вирішення експерта питання «чи піддавалась ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19 липня 2023 року, сторонньому впливу та виконанню волі сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення, внаслідок чого, вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними?» виходить за межі предмету доказування  та суперечить ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому поставлене судом питання: «чи усвідомлювала ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), на час підписання заповіту, тобто на 19.07.2023, значення своїх дій та чи могла керувати ними у зв`язку зі станом здоров`я, та (або) призначеним лікуванням, та (або) наслідками такого лікування?» звужує предмет дослідження експерта.
За встановлених обставин, місцевий суд помилився з формулюванням питання, відповідь на яке належить надати експерту.
Апеляційний суд вважає, що питання, запропоноване позивачкою, дозволить експерту надати чітку й однозначну відповідь, висновок відповідатиме необхідним вимогам: ясності, однозначності, обґрунтованості, розуміння яких не потребуватиме спеціальних знань. Тому, доцільним є поставити на розгляд судового експерта питання у запропонованому нею формулюванні.  
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За приписами ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині поставлених на вирішення експерта питань.
В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалася.
Відповідно до п. в), ч. 4 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Водночас розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 11 травня 2023 року у справі №910/4631/22.
Ураховуючи, що Київський апеляційний суд ухвалив постанову за наслідками розгляду процесуальних питань, які виникли під час розгляду справи у суді першої інстанції, а не рішення по суті позовних вимог, він не є тим судом, який уповноважений здійснювати розподіл судових витрат на даному етапі.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Трутнєвим Сергієм Валерійовичем - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2024 року в частині поставлених на вирішення експерта питань змінити, виклавши резолютивну частину ухвали в цій частині у наступній редакції:
«Чи міг стан здоров`я ОСОБА_7 , та (або) призначене їй лікування, та (або) наслідки такого лікування, та (або) наслідки його невиконання вплинути на її внутрішній, психічний стан таким чином, що на момент підписання заповіту від 19 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рижковим С.І. за реєстровим №299 вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, в тому числі, але не виключно, піддаватися сторонньому впливу та виконувати волю сторонніх осіб всупереч свого волевиявлення?».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 10 квітня 2025 року.
 
Головуючий:                                                                                               Р.В. Березовенко
 
Судді:                                                                                                            О.Ф. Лапчевська
 
                   Г.І. Мостова