ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3674/25 Справа № 243/9419/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дюміна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 243/9419/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,    апеляційну скаргу  відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Дюміною Н.О. та повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначила, що бабуся позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після її смерті залишилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. У встановлені законом строки позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На запит нотаріуса органом Пенсійного фонду України було надано відомості щодо відсутності недоотриманої пенсії, у зв`язку з тим, що орган ПФУ припинив виплачувати пенсію з липня 2014 року, а нарахування здійснюється відповідно до вимог ч.1 ст.46 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, відповідач протиправно припинив нарахування пенсії спадкодавиці ОСОБА_2 з 01.07.2014 року при її житті, та обмежившись трирічним строком, протиправно повідомив про відсутність сум пенсійних виплат, які повинні увійти до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 . Отже, відповідачем не визнається за позивачкою право власності на недоотриману ОСОБА_2 суму пенсії за весь період її несплати, відомостей ані про наявність недоотриманої пенсії за цей період, ані про її розмір відповідачем нотаріусу не надано
Позивачка вважає такі дії відповідача незаконними, посилаючись на положення ст.ст.328, 1216, 1218, 1227 ЦК України та ст.52 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.
Просила суд визнати дії відповідача по припиненню виплати пенсії ОСОБА_2 , зобов`язати відповідача нарахувати пенсію спадкодавцеві за період з 01.07.2014 по 31.10.2023 та стягнути її на користь позивачки.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення виплати пенсії спадкодавиці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2023 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , починаючи з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2023 року.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період, починаючи з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2023 року, в порядку спадкування за законом.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 968 грн. 96 коп.
В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі міста Донецька та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії проведена по 31.08.2014. Нарахування пенсійних коштів ОСОБА_2 за період 01.09.2014 по 31.10.2014 у сумі 2283,56 грн. було проведено, але кошти не були отримані пенсіонеркою. ОСОБА_2 до Головного управління, як внутрішньо переміщена особа, за переведенням виплати пенсії на територію, підконтрольну українській владі, особисто не зверталася, тому пенсія з 01.11.2014 їй не нараховувалась та не виплачувалась. Паперова пенсійна справа відсутня. Оскільки, померла за життя не вжила заходи щодо своєчасного нарахування та отримання нарахованої пенсії, то вона не скористалась своїм правом на отримання належних їй сум пенсії, отже, у позивачки відсутнє право на спадкування права на нарахування пенсії померлої ОСОБА_2 .
Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі міста Донецька. Пенсійний фонд України, згідно з пунктом 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, входить до системи органів виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до пункту 12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України є самостійними юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунок в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Територіальні управління, з урахуванням статті 91 та статті 96 Цивільного кодексу України, мають самостійні права і обов`язки, а також несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями. Згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька (ЄДРПОУ 21956234), не перебуває в процесі припинення, а Головне управління не є правонаступником прав та обов`язків означеного управління.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – Гулько Я.С.,  яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін, з наступних підстав.
Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вбачається з повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.12.2023. ОСОБА_3 01.09.2015 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на “ ОСОБА_7 ” (свідоцтво НОМЕР_3 ).
ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_2 . ОСОБА_8 31.10.1987 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на “ ОСОБА_10 ”.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 10.01.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у м.Донецьку у віці 88 років.
З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_2 та наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що 11.01.2024 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області заведено спадкову справу № 71836115 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заявою онуки спадкодавця ОСОБА_2 . Заповітів померла не складала, інші спадкоємці відсутні. За відомостями ГУ ПФУ у Вінницькій області, наданими на запит нотаріуса, ОСОБА_2 на обліку не перебуває, пенсію та інші грошові допомоги не отримує.
За відомостями АСОПХ_КОМТЕХ, наданими на виконання ухвали суду, за липень 2014 та серпень 2014 ОСОБА_2 була нарахована та виплачена пенсія у сумі 1141,78 грн. щомісячно. У вересні та жовтні 2014 ОСОБА_2 була нарахована пенсія у сумі 1141,78 грн. щомісячно, але пенсія за цей період у загальній сумі 2283,56 грн. не була отримана пенсіонером.
За відомостями Підсистеми призначення та виплати пенсій, наданих на виконання ухвали суду, по пенсійній справі ОСОБА_2 відсутні актуальні відомості.
За відомостями відповідача, наданими на виконання ухвали суду, вбачається, що останнє нарахування та виплату пенсії за життя ОСОБА_2 проведено у серпні 2014 року, у період з вересня 2014 по жовтень 2014 проведено нарахування пенсії у сумі 2283,56 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що оскільки позивачка набула право власності на недоотриману пенсію померлої бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно виплатити усю суму грошових коштів, а відмова у виплаті цих коштів є незаконною. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера.
Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 на інших підставах відповідачем суду не надано.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).
Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.
Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20жовтня 2014року №1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.
Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Тому, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Таким чином, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Отже, доводи апеляційної скарги про те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити пенсію, нарахування якої було припинено, не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонерки, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.
Отже, і спадкоємиця ОСОБА_2 – позивачка у справі ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 1227 ЦК України, має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.
Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання всього належного їй спадкового майна.
Не можна прийняти доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що позовні вимоги є небгрунтованими, оскільки позивачка не зверталася до компетентного органу ПФУ із заявою про недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю ОСОБА_2 , оскільки, відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, за їх особистим зверненням за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі ж відсутності таких членів сім`ї або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. 
Оскільки, члени сім`ї ОСОБА_2 , які проживали разом з нею на день її смерті, не звернулися до компетентного органу ПФУ із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера, ці суми увійшли до складу спадщини та на їх отримання має спадкоємець - позивачка ОСОБА_1 .
Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Калінінському районі міста Донецька. Пенсійний фонд України згідно з пунктом 7 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 входить до системи органів виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до пункту 12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 управління Пенсійного фонду України є самостійними юридичними особами, мають самостійний баланс, рахунок в органах Державної казначейської служби України та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Територіальні управління з урахуванням статті 91 та статті 96 Цивільного кодексу України, мають самостійні права і обов`язки, а також несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями. Згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька (ЄДРПОУ 21956234), не перебуває в процесі припинення, а Головне управління не є правонаступником прав та обов`язків означеного управління.
Так, згідно Постанови Правління Пенсійного фонду України від 10.04.2023  № 19-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1» внесено до постанови правління Пенсійного фонду України від 12 травня 2015 року № 9-1 «Про здійснення повноважень з обслуговування страхувальників», зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27 травня 2015 року за № 608/27053, такі зміни 1) пункт 1 викласти у такій редакції: «1. Обслуговування страхувальників, які перебувають на обліку в управліннях Фонду, що тимчасово не здійснюють свої повноваження, на період проведення антитерористичної операції, строку дії воєнного стану в Україні, зокрема здійснення обліку сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, обліку платежів, що надходять на рахунки органів Пенсійного фонду України, відкриті в установах АТ «Ощадбанк», прийняття звітності, передбаченої законодавством, зняття з обліку страхувальників в органах Пенсійного фонду України, надання довідок, встановлених законодавством, формування звітності та виконання завдань, передбачених підпунктами 2-4, 7, 10-12, 18, 22 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 21 грудня 2022 року № 28-2), здійснювати головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях згідно з додатком до цієї постанови (далі - управління Фонду, які здійснюють повноваження з обслуговування страхувальників).». 2) додаток до цієї постанови викласти в новій редакції, що додається. 
Згідно Переліку управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь Донецької та Луганської областей, повноваження з обслуговування страхувальників яких здійснюють головні управління Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях, викладеного у додатоку до цієї постанови, повноваження  Управління Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька тимчасово здійснює Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому доводи апеляційної скарги щодо азявлення позовних вимог до неналежного відповідача є надуманими та не приймаються судом до уваги.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2024 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: